No. 2] ALGOLOGISKE NOTISER. 35 



divergerende, trinde eller svagt sammentrykte, mere eller mindre 

 bøiet og svagt afsmalnende mod toppen, som er afrundet. Gre- 

 nene er 2—3.5 mm. tykke, ofte lidt tykkere end hos den typiske 

 form. Den er meget varierende og gir i den her tagne betydning 

 undertiden indtryk af at repræsentere flere selvstændige former eller 

 arter, men jeg har ikke kunnet trække nogen bestemt grænse. 

 Eksemplarer fra det Røde hav i selskab med f. typica ligner i det 

 væsentlige typeeksemplaret fra Sandwichøerne. Formen affinis 

 slutter sig nærmest til f. suhredunca, men grenene er tyndere, 1.5 

 (1) — 2 mm., mere eller mindre sammentrykte, tildels næsten vifte- 

 formig forgrenet og noget mere tætstaaende. 



I struktur er arten meget varierende. Hos den typiske form 

 er hypothalcellerne 18 (14) -32 (47) /^ lange og 9 (7)— 12 (14) /^. 

 brede. Hos enkelte eksemplarer er ceilerne delvis alternerende 

 korte og lange, de første sedvanlig 11 — 20, de sidste 22 — 32 jj- 

 i længde. Perithalcellerne er subkvadratiske, 9 (7) — 11 p- i dia- 

 meter, men oftest vertikalt forlænget, 9 — 18 gange 7 — -11 /a, her 

 og der svagt horizontalt forlænget især i dæklaget. Den samme 

 struktur viser f. subtilis, men hos denne form har jeg ikke seet 

 alternerende korte og lange celler. Ogsaa f. madagascariense 

 stemmer i denne henseende overens med f. typica; men hos de 

 to hidtil undersøgte eksemplarer er hypothalcellerne delvis alterne- 

 rende korte og lange, de første 11 — 22, de sidste 22 — 36 (47) jj- 

 lange. Hos formen suhredunca er strukturen dels som sedvanlig 

 hos den typiske form, dels er hypothalcellerne enten saagodtsom 

 overalt eller kun delvis alternerende korte og lange og i dette til- 

 fælde af omtrent samme størrelse som hos f. madagascariensis. 

 Formen affinis har for det meste alternerende korte og lange hy- 

 pothalceller, de første 14 — 22, de sidste 22—36 fi lange og af 

 samme bredde som de øvrige former. 



Sporangie-konceptakler forekommer sparsomt hos de af mig 

 undersøgte eksemplarer. De er konvekse, men lidet fremstaaende 

 og ikke skarpt begrænset, 250 (200)— 350 (400) /v. i diameter. I 

 vertikalt mediansnit er længdediameteren omtrent den samme, og 

 hundens centralparti er sterkt ophøiet. Sporangierne er firdelte, 

 ca. 60—80 gange 30—40 /a. 



