Indledning. 



Som et maal for de forskjellige organiske og uorganiske stoffe, 

 der findes opløst i de enkelte cellers flytende indhold, i væsken mel- 

 lem vævenes enkelte celler og i de i organismen cirkulerende væsker, 

 blod og lymfe- anvender man nu for tiden det osmotiske tryk. 



Herved forstaar man ifølge en av VANT HoFF indført defini- 

 tion ,,det tryk, som de i væsken opløste stoffe vilde utøve, hvis 

 alle molekyler med bibehold av sine egenskaper forøvrigt og uten 

 at volumet forandredes overførtes i gasform". Efter de erfaringer 

 man har fra den fysikalske kemi faar man herved et uttryk for 

 antallet av tilstedeværende molekyler (og disses joner i den ut- 

 strækning molekylerne er dissocierte), altsaa værdier der er av en 

 helt anden art end de man ved en kemisk analyse skaffer sig for 

 den procentiske sammensætning. 



Det osmotiske tryk kan bestemmes direkte ved hjælp av en 

 semipermeabel membran, saaledes som først anvendt av plante- 

 fysiologen Pfeffer (jfr. f. eks. ArrheniuS: Theorien der Chemie, 

 Leipzig 1906 s. 138), en fremgangsmaate, der imidlertid ikke alene 

 er meget besværlig og tidsspildende, men som ogsaa fordrer gan- 

 ske store væskemængder, og desuten gir mindre sikre resultater. 



Da den fysikalske kemi har vist os, at der bestaar en direkte 

 relation mellem det osmotiske tryk og den saakaldte frysepunkts- 

 depression, har man imidlertid i dennes fastsættelse fundet et ut- 

 mærket hjælpemiddel til indirekte bestemmelse av det osmotiske 

 tryk. Man anvender hertil et saakaldt Beckmann-apparat, hvor 

 man fastsætter den temperatur under rent vands frysepunkt, hvor 

 angjældende opløsning fryser, rettere sagt den temperatur, hvor 



