No. 5] NORGES GRIMMIACEÆ. 49 



voksested (i Sætersdalen) ligger 850 m. over havet. Den er maske 

 almindeligere. end man kan slutte fra antallet av kjendte vokse- 

 steder; da den nemlig i almindelighet er steril og dertil av et litet 

 karakteristisk utseende, tør den i mange tilfælder være overset. 

 Hittil er den kun bemerket på Ringerike og langs kysten fra Kri- 

 stiansand av og nordover til Finmarken; dog kan den i dalstrøk, 

 som skjær sig ind fra kysten, fjerne sig temmelig langt fra denne. 

 Den går mot nord, såvidt man hittil vet, til 71^ n. b. 



Blomstringen synes at strække sig ut over et længere tidsrum. 

 I eksemplarene fra Svolvær, som er samlet ^^/y 1904, findes der 

 en mængde unge frugtstilker, som er utvokset til sin hele længde, 

 men uten synlig kapselanlæg, og ved siden derav har jeg bemerket 

 en hætte, som såvidt stikker frem av svøpet, men også en han- 

 blomst med dels nylig åpnete, dels endnu lukkete antheridier. 



Frugten blev først fundet i Amerika, hvor arten tidligere gik 

 under navn av O. Philibertiana; for Europa blev den av Dixon 

 og Nicholson opdaget i Hardanger i 1900, og senere er den fundet 

 også på et andet av vore voksesteder. Den modnes vistnok tidlig 

 på året; eksemplarene fra Svolvær har nemlig åpnete frugter med 

 for det meste avbrukkete tænder og tømte for sporer. Denne 

 plante viser desuten det ejendommelige forhold, at der under de 

 unge frugter allerede findes ca. 3 mm. lange skud, uagtet disse 

 frugter neppe er synderlig mer end en måned gamle. 



Voksesteder : 



Bu. Hole, Klevstuen: S. Møller; Krokkleven : Bryhn. 

 Ne. Bykle, Løjning, Hoslemo 630 m, Brejvik 850 m.: Bryhn. 

 St. Stavanger: Kaalaas. 



8B. Ullensvang, Seljestad fr.; Granvin, Ejde; Voss, 

 Vangen; Vossestranden, Vinje, Stalejm: Dixon og Nicholson. 

 JR. Sund alen, Gråura: Kiær. 

 ST. Op dal, Håkår 550 m , Aune: H. 

 No. Vågan, nær Svolvær fr.: Winter, Kaalaas. 

 F. Måsø, Havøsund $; Karasjok, Rastegaissa : Kaurin. 



La plante de Svolvær est å feuilles généralement lisses. 



Elle différe de la description du G. Philibertiana en ce que 

 les dents péristomiales sont tout-å-fait lisses et qu'elles sont, par 

 la sécheresse, droites ou courbées un peu en dedans. La derniére 



4 



