50 I- HAGEN. [1909 



différence dépend, cependant, peut étre de letat assez avancé des 

 capsules examinées. 



Sect. b) torquatæ. 



Caulis sectione trigonus; folia spiralia; peristomium male evo- 

 lutum. 



Grimmia torquata Hornsch. 



Angis først for Norge av Myrin i Skandia 1835. 



Er over store deler av landet en almindelig art; den er kjendt 

 fra alle amter og savnes ikke i nogen lokalflora undtagen for 

 Tjømø; i det sydøstlige Norges lavlande er den nemlig temmelig 

 sjelden, som omkring Fredrikstad og Sandefjord, og i Kristiania- 

 trakten er den heller ikke kjendt fra ret mange steder, likesom den 

 også synes at være mindre hyppig i de sydvestlige kysttrakter. 

 Derimot er den almindelig både langs vestkysten, ikke mindre i 

 Lofoten end i Bergens stift, og i indlandets subalpine trakter. Den 

 forekommer gjennem hele skogbeltet og stiger op over dette hist 

 og her, men går ikke synderlig langt op i højfjeldet; et enkelt 

 voksested i Lomsfjeldene ligger i 1300 m. højde, og fra Sæters- 

 dalen og Sogn er den angit at gå op til 1000 — 1150 m. 



Den vokser på tørre eller noget fugtige bergsider, ofte på deres 

 indadskrånende underside, på Stener i moræner, på vandreblokker 

 o. s. v. Når blot berget ikke indeholder kalk i nogen synderlig 

 mængde, gjør den liten forskjel på dets sammensætning forøvrig; 

 den er således almindelig både på Lofotens grundfjeld og på 

 Dovres skifere. Heller ikke kommer stedets eksposition i betragt- 

 ning, den trives like godt i skjegge som i fuld belysning. 



Hanplanter er overhodet ikke fundet; derimot har hunplanter 

 kunnet påvises i V4 — ^U ^-v eksemplarene i universitetsherbariet. 

 De forekommer fornemmelig i skifertrakter og befandt sig i blom- 

 string i Vestfjorddalen ^^/g, i Nordrejsen ^%. 



Utbredelse: 



Sm. On SØ, Rød; Tune, Agnalt, Dalen, Stang: Ryan; Minge- 

 ødegården; Vartejg, Bergsland: H. 



A. Hurdalen ; Aker ; Bærum ^ ; x\sker. 



Bu. Modum; Hole $; Norderhov; Nore; Sandsver $. 



