>Jo. 5] NORGES GRIMMIACEÆ. 69 



Grimmia plagiopodia Hedw. 



Denne art, som ellers i Europa forekommer i Tyskland og 

 F^rankrig på nogen få steder, er i Norge fremdeles kun kjendt fra 

 det ene voksested, som blev angit i Muse. Norv. bor. (1899): 



F. Loppen og Øksfjord, Loppen aug. 1894: Kaurin. 



At dømme efter en indblanding i et av eksemplarene vokser 

 den her på kvartssandsten. 



Kaurins eksemplar indeholder sterkt opsvulmete pistillidier, 

 som muligens er befrugtet en måneds tid i forvejen, og gamle 

 frugter. Ifølge angivelser fra utlandet skal frugten modnes tidlig 

 om våren. 



Vor plante har de samme korte tænder som var. arvernica, 

 og bladenes hårspids står i længde mellem, hvad der findes hos 

 hovedarten og hos denne varietet. Ellers stemmer den overens 

 med den typiske form fra Mellemeuropa. Den bør derfor vistnok 

 heller betragtes som en mellemform mellem denne og varieteten 

 end simpelt hen føres til den sidste, således som det skede i Muse. 

 Norv. bor. 



Subg. Streptocolea n. subg. 



Caulis teres ; folia firma haud spiralia, margine reflexa, cellulis 

 angularibus tenuissimis; costa dorso prominens, cellulis uniformi- 

 bus constructa; vaginula spiraliter sinistram versus contorta ; colu- 

 mella filiformis, exserta. 



Grimmia atrata Miel. 



Denne art er vistnok angit som forekommende i Norge allerede 

 i Hornemanns Dansk oeconomisk Plantelære (1837), men ifølge 

 Zetterstedt og Lindberg grunder denne angivelse sig på urigtig be- 

 stemte eksemplar, og det samme er sandsynligvis tilfældet med 

 Ångstrøms meddelelse i Fries's Summ. Veg. Scand. (1846). Den 

 første holdbare angivelse er vistnok Zetterstedts i hans Rev. Grimm. 

 Scand. (1861). Planten er imidlertid samlet her i landet allerede 

 av Hiibener (i 1828). 



Den forekommer kun i de højere deler av bjerkebeltet og 

 ovenfor trægrænsen, eller tilnærmelsesvis mellem 900 og 1300 m. 



