No. 9] BESKRIVELSE AV BUSETBOPLADSEN. H 



temmelig uforandret i de sidste to tusen aar. Det har ialfald ikke 

 lyktes at skrape op østersskaller under den nuværende lavvands- 

 linje. Der er heller intet, hverken i skrift eller tradition, som tyder 

 paa, at der har været østers i Trondhjemsfjorden i historisk tid. 

 østersen har heller ikke været alene om tilbaketoget i fjorden. 

 Den har været ugunstigere stillet end flere andre sydlige former, 

 fordi den helt siden stenalderen har været efterstræbt av mennesket, 

 men ogsaa saadanne, som ikke har tjent mennesket til føde, har 

 maattet vige. Og dette beviser her som i Kristianiaf jorden (kf. 

 prof. Brøgger), at forandringerne i østersens utbredelse ikke bare 

 kan tilskrives menneskets sterke indgripen, men maa ha sin egentlige 

 aarsak i en ændring til det værre av de klimatiske forhold. Pecten 

 maximus er funden av M. Sårs ved Stenkjær og Smulem i Spar- 

 buen.^) Isommer tok jeg denne art ved Løvtangen i Aasen i 

 en høide av ca. 2 m. o. h. Den har maattet trække sig helt ut 

 av fjorden, og findes nu kun i skjergaarden, f. eks. ved Hitteren 

 og Frøya. En anden art, som under gunstigere klimatiske forhold 

 holtt sig længere ind i fjorden, end nu er tilfældet, er Area tetra- 

 gona. Denne har jeg likeledes fundet fossil ved Løvtangen (ca. 

 2 m. o. h.). Den har maattet rykke utover, men holder det endnu 

 gaaende i fjordens munding, da der er tat et eksemplar ved 

 Brekstad, ørlandet. Og sidstnævnte art har ialfald været forskaanet 

 for menneskets efterstræbelser, fordi den er for liten og ubetydelig 

 som spisemusling. Likesom Pecten maximus har ogsaa Ostrea 

 maattet trække sig helt ut av fjorden. Den findes nu kun spar- 

 somt i skjergaarden. Har østersen saaledes maattet trække sig 

 utover i fjorden, er det ogsaa rimielig, at den har været nøtt til 

 at vike sydover fra den nordgrense, den hadde i den klimatisk 

 gunstige tid. Man ledes da til spørsmaalet: 



Hvilken er østersens nuværende nordgrense? Av gode østers- 

 pladser nævner Løberg^): bankerne omkring Kragerø, Finnaas i 

 Søndhordland, Lindaas i Nordhordland, Vestnes i Romsdalen, Bjør- 

 øen og Vikten. Ifølge Løberg skulde saaledes de nordligste østers 



1) Om de i Norge forekommende dyrelevninger fra kvartærperioden, s. 9/. 



2) Norges fiskerier, s. 267. Kristiania, 1864. 



