No. 10] OLDSAGSAMLINGENS TILVÆKST I 1909. 19 



dets tydelige begrænsning mod nord. Ogsaa her vidste man, at 

 der tidligere var bortført meget sten. Bunden dannedes af flesberg. 

 Under og imellem stenene var der mørk, kulfarvet jord, blandet 

 med skjæl, navnlig litorinaer, paa enkelte steder i mængde. I for- 

 bindelse med de levninger, som nogie hundrede m. i nordøst for 

 dette sted, i en jernbaneskj æring sees af en affaldsdynge, kunde 

 man kanske tænke sig, at der ved opkastningen af denne røs er 

 brugt jord fra en lignende dynge. Der fandtes nede paa bunden 

 eller nær den 3 begravelser nogenlunde i linje øst — vest. Den 

 midterste var en liden kiste af 4 heller, 0,40 X 0,25 m. i tverm., 

 med en knust dækhelle. I rummet fandtes brændte ben (8959) 

 og lidt skjæl. I vest for dette fandtes en mængde temmelig store 

 brændte ben (8959) under en paa skråa staaende helle, som 

 \'el var levning af en gravkiste, hvis øvrige heller var opløste. 

 Endelig længst øst en stor, liggende helle, dækkende et rum, 

 1,35 X 0,35 m. i tverm., hvori der var en mængde temmelig store 

 stykker brændte ben (8960) og paa bunden under dem endel 

 kul og skjæ^sand. Af oldsager fandtes intet spor. Heller ikke 

 var der blandt benene stykker af redskaber af ben. 



c. Nær østenfor disse gravninger undersøgtes derpaa et parti 

 af banken paa 7 m. i bredden, som ved svage lavninger havde 

 etslags begrændsning som en røs for sig selv, og som havde en 

 bestemt afhældning mod nord. Dj^bden til bunden var paa midten 

 henimod 2 m. Den naturlige bund dannedes af et sandlag. Nogle 

 m. fra den nordlige kant fandtes 2 Ijaablad afjern (8955), 

 liggende horizontalt, det ene ovenpaa det andet og nøiagtigt sam- 

 menpassende. De laa 1 m. over bunden, men under baade græs- 

 torven og et stenlag, som dog Ikke var meget dybt. Paa begge 

 mangler endel af odden ; de er nu 52 cm. lange og største bredde 

 3,3 cm. De ligner noget R. 386. Flere m. mod vest derfra 

 fandtes en lang spyd sp ids af jern af eiendommelig form 

 (8956). Ogsaa den laa horizontalt, adskillig over bunden, men 

 dog dybere nede i stenlaget end Ijaabladene. Næsten hele falen 

 er afrustet, men stykket er dog nu 65 cm. langt. Bladet er 

 nedentil bredt og har efter midten en smal, skarp ryg, som, hvor 

 den er bedst bevaret, er omtr. 1 cm. høi. Eggkanterne er kun 



