ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 1. 11 



ganomaliten, men skiljes lätt från densamma genom den silf- 

 verglänsande fårgen och den bladiga texturen. Under mikro- 

 skopet liar barysil mycket likhet med ganomalit i det hänseende, 

 att de begge vittra lätt och förete då efter genomgångarne 

 ogenomskinliga grumliga partier; ganomaliten kristalliserar tetra- 

 gonalt och är optiskt positiv, barysilen hexagonalt och är optiskt 

 negativ. Melanotekitens mörka, grönbruna färg skiljer den 

 mycket lätt från de båda andra blysilikaten. 



Kort beskrifuing på barysil: 



Hea-agoual, genomgångar mycket tydliga efter oP, mindre 

 tydliga efter P. Optiskt negativ. Perlemorglans på tydligaste 

 genomgångsytan; färg och streck hvita. Anlöper lätt då den 

 blifver utsatt för luft och vatten. Har krumbladiga ytor. Smäl- 

 ter i blotta ljuslågan till ett genomskinligt något brunaktigt 

 glas. Ger för blåsrör reaktion pä bly, mangan och kiselsyra. 

 Dekrepiterar svagt, ger i glasrör något vatten, mörknar vid 

 upphettning, .. Sammansättning 3PbO. 2Si0 2 , der bly till större 

 eller mindre del (4 ä 8 procent) ersattes till hufvudsaklig del 

 af mangan och till mindre del af FeO, CaO och MgO. Hård- 

 het = 3. Eg. v. = 6,11 — 6,55. Löses under gelatinering med 

 lätthet af salpetersyra och af klorvätesyra med qvarlemnande 

 af klorbiy. Funnen såsom sprickfyllnad i jernmalm vid Harstige- 

 grufvan ä Pajsbergsfältet i Vermland tillsammans med kalkspat, 

 gul granat, tefroit och blyspat. 



