90 CLEVE, OM INVERKAN AF KLOR PA a- OCH ,^-NAFTOL. 



fällning. Sedan denna blifvit från filtrerad, gaf lösningen med 

 saltsyra en kristallinisk fällning, som mycket liknade monoklor- 

 naftol, men ej blef närmare undersökt. Den amorfa, nyss om- 

 nämda fällningen löstes lätt i alkohol, eter och benzol, men ur 

 lösningen kunde endast hartsartade massor erhållas. Vid upp- 

 hettning svalde dessa ganska starkt, men lemnade endast en ringa 

 mängd destillat. Denna produkt var sannolikt af fenolartad 

 natur, ty den löstes i alkalier och lösningen färgades starkt i 

 luften, hvarefter syror ur lösningen fälde violettsvarta, amorfa 

 flockar. Då jag icke lyckades erhålla af denna produkt någon 

 kristalliserande förening, blef den icke vidare undersökt. 



Diklor-a-naftol, C 10 H 5 C1 2 . OH, anskjuter ur alkohol och 

 ur benzol i hvita, böjliga nålar. Den löses ganska svårt i vatten, 

 lätt i alkohol, isättika och benzol. Smtpt. 106°. 



Analys: 



0,3416 gr. gaf 



o, 



4 5 



7 3 gr. AgCl 





0,32 3 2 gr. gaf 



o, 



67 



i 3 gr. C0 2 



och 0,0907 gr. H 2 0. 



I procent: 







Funnet. 



Beräknadt. 



C 







56,6 5 



56,39 



H 







3,11 



2,82 



Cl 







33,12 



33,27 











(7,12) 



7,52 



100,00 100,oo. 



Ur isättika anskjuter diklornaftol i tämligen kompakta, 

 korta och sneda prismer, hvilka innehålla en molekyl ättiksyra. 

 Kristallerna vittra hastigt i luften och blifva hvita samt förlora 

 ättiksyran fullständigt vid 40° — 50°. Vid försök befans förlusten 

 uppgå till 22,24 procent, under det formeln C IO H 5 C1 2 OH + C 2 H 4 2 

 fordrar 21,9 9 ättiksyra. 



Diklor na ftolens förhållande, vid upphettning. Upphettar 

 man diklornaftol i en kolf pä asbestbad, smälter den och afger 

 vid 170° klorväte, som med stor liflighet bortgår vid 180°. Om 

 man aflägsnar kolfven från asbestbadet, fortsattes klorväteutveck- 

 lingen och man erhåller efter afsvalning en becklik massa, som 



