ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 8 8 8, N: O 2. 97 



derutinnan, att den ger med kromsyra diklornaftokinon af smält- 

 punkten 180°, under det att den af mig erhållna föreningen 

 ger monoklornaftokinon med smältpunkten 116°. Emellertid upp- 

 gifves den af diaklornaftokinonen erhållna monoklornaftokinon- 

 aniliden ega smältpunkten 202°, som alldeles öfverensstämmer 

 med smältpunken på den monoklortiaftokinon-anilid, som jag er- 

 hållit af min monoklornaftokinon. Claus anser den af honom 

 framstälda diklornaftolen vara 



OH 



Monoklor-a-naftol^ C 10 H 6 C10H. Ur moderlutarne efter 

 utkristallisering af diklornaftol kunde en betydlig mängd af ett 

 vid omkring 54° smältande ämne erhållas. Vid destillation för- 

 stördes större delen deraf under utveckling af klorväte. Genom 

 upprepade kristalliseringar ur gasolja, som visade sig vara det enda 

 användbara lösningsmedlet, kunde aldrig någon förening med 

 fullt konstant smältpurikt erhållas. Icke häller medförde ett 

 försök att frakt ioneradt med klorvätesyra fälla ämnets lösning i 

 natronlut något gynsamt resultat. Vid destillation med vatten- 

 ånga förflyktigades substansen tämligen lätt, men vid undersök- 

 ning af destillatet visade detta, att döma af klorhalten, en ganska 

 hög halt af diklornaftol. Af alla försök, som jag utfört, tyckes 

 framgå, att hufvud massan af ämnet utgjordes af monoklornaftol, 

 som var förorenad af diklornaftol och a-naftol. 



En vid 57° smältande fraktion gaf vid analys 18,9 5 proc. 

 klor i st. f. 19,84 och var således förorenad af en mindre mängd 

 a-naftol. En fraktion med smtpt. 62° gaf 21,9 proc. klor och 

 innehöll således diklornaftol. 



Då jag oaktadt alla försök icke lyckades erhålla en fullt 

 ren monoklornaftol, kan jag icke med tillförlitlighet uppgifva 

 smältpunkten, men sannolikt är den omkring 55°. 



Den ofvan omnämda, vid 57° smältande fraktionen, som 

 innehöll litet a-naftol, användes till följande försök. 



