ÖFVERSIGT AF K. VETENSK. -AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 8, N:0 2. 107 



äro (i medeltal) bestämda genom derivatorna i afseende på S^-.s 



koordinator af: 



~~* m 



277(; mj\ ' 



R är afstandet mellan *S, och den partikel, till hvilken m hän- 

 för sig. Summeringstecknet gäller alla partiklarne i 2, och 2 2 

 (n:o 48). Beteckna vi med U summan: 



utsträckt öfver samtliga partiklar i 2f, och J'o , så få vi, enär 

 partiklarne i ^:s inre besitta under hvarje tid e lika mycket 

 hastiga utvidgningar som hastiga sammandragningar, m = för 

 ^:s inre, d. v. s. 



(a) ,r-u = o. 



Vidare, eftersom de af 2 { :& partiklar, som tillhöra det ofvan 

 nämnda partiet af bredden \'(> mellan S^.s båda ytor, väl skola 

 besitta hastiga volumändringar, men ingen med tiden växande 

 förflyttning parallel med ytan, U:s värden för två ändligt dif- 

 ferenta punkter inom detta parti oändligt litet diöerenta, d. v. s. 

 för 2 x :s yta: 

 (b) U = konst. 



Af (a), (b) och af funktionen U:s entydighet följer, att äfven 

 öfverallt inom ^ man måste hafva U konstant. U har alltså 

 samma karakter som den elektriska potentialen för två elektriska 

 kroppar 2 X och 2 2 , af hvilka den första är en fullkomlig ledare. 



Äter om partiklarne inom 2 t råka i en, om ock långsam, 

 ändlig translatorisk rörelse, och ej endast i en oscillatorisk med 

 6 som period, så är icke vågrörelsen inom 2 X stationär. 



53. Om 2 t och JS, äro två kroppar af samma beskaffenhet 

 som 2 X nyss och i n:o 50 antogs vara, och de ställas i kontakt 

 med hvarandra, och på något vis en sammansatt våg uppväckts, 

 gående med sin förtätade del först från ^ till 2 2 genom dessa 

 kroppars kontaktsställe, så kommer, då nu kontaktsytan blir en 

 gemensam del af kropparnes »andra» ytor, den sammansatta vå- 



