120 EKSTRAND & JOHANSON, OM GRAMININ. 



0,2100 gr. gåfvo vid förbränning i syrgas 0,3.340 C0 2 = 

 0,09ii C och 0,1200 H 2 = 0,oi33 H. 



Funnet. Ber. f. 6C 6 H 10 O ä + H 2 O. 



C 43,2 43,0 3 



H 6,31 6,2 8. 



Askbestämning : 0,7 40 8 gr. vid 100 D torkad substans gåfvo 

 0,ooe2 glödgningsåterstod, motsvarande 0,83 proc. aska. 



Egentliga vigten pä det vid 100° torkade gramininet be- 

 stämdes i benzöl och var vid 12° 1,522. 



Lösligheten i vatten bestämdes pä det sättet, att omkring 

 3 gr. af det vid 100° torkade gramininet öfvergötos med 10 gr. 

 vatten och blandningen fick i 2 dygn stä i en tillkorkad glaskolf, 

 som dä och då omskakades. Större delen af kolhydratet var dä 

 löst, men lösningen var for tjockflytande, för att kunna filtreras, 

 h varför den endast dekanterades. 8,oe30 gr. af den dekanterade 

 vid 9°— 10° mättade lösningen lemnade en vid 100° torkad åter- 

 stod af 1,8386 gr. ; eller 100 gr. lösning höllo 22, so gr. kolhydrat. 

 En mättad vattenlösning af graminin håller således vid 9° — 10° 

 7 gånger sa mycket kolhydrat som en liknande lösning af irisin 

 och flein samt närmare 24 gånger så mycket som en inulinlös- 

 ning. Det bör härvid anmärkas, att ehuru den öfvervägande 

 hufvudmassan af det i Trisetum förekommande kolhydratet var 

 ytterst lättlöst i vatten, deri dock äfven till mycket ringa mängd 

 förekom ett mera svårlöst ämne. ]Sär derför graminin öfver- 

 gjutes med 5 ä 6 gånger sin vigt vatten af vanlig temperatur, 

 löses nästan alltsammans mycket snart, och endast några få 

 flockor förblifva olösta, hvilka måhända utgöras af flein. 



Med barythydrat ger graminin en i öfverskott af kolhydratet 

 löslig hvit fällning. 



Af koncentrerad klorvätesyra löses graminin vid vanlig tem- 

 peratur, och vid kokning blir denna lösning starkt brun färgad. 



Af jod färgas det icke. 



Vid upphettning i kapillärrör förblef graminin oförändradt 

 ända till 209% då det smälte under pösning. 



