155 



Of versigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar. 1888. N:o 3. 



Stockholm. 



Om aralokaspiska hafvet och nordeuropeiska 

 glaciatioiien. x ) 



Af Hj. Sjögren. 



[Meddeladt den 8 Februari 1888 genom A. E. Nordenskiöld.] 

 1. 



Redan 1863 fäste Jamieson uppmärksamheten vid de slut- 

 satser rörande klimatförändringar under kvartära perioden, som 

 kunde dragas af vexlingarne hos vattenståndet i saltsjöar 2 ) och 

 sedermera har han i en uppsats »The inland seas and salt-lakes 

 of the glacial period» ytterligare behandlat detta ämne. 



Insjöar med salt vatten äro som bekant endast sådana, hvilka 

 sakna aflopp till hafvet. De förekomma mest i trakter med 

 torrt klimat och i det inre af kontinenterna t. ex. kaspiska haf- 

 vet, Aralsjön, stora Saltsjön i Utah o. s. v. Dessa sjöar erhålla 

 sitt tillflöde från de kringliggande trakternas floder äfvensom af 

 den direkta nederbörden, medan afdunstningen från ytan är jemnt 

 så stor, att den balanserar tillflödet. Ty det är tydligt, att om 

 afdunstningen t. ex. är större än tillflödet, så krymper sjöns yta 

 tillsammans, till dess att den ej blir större än att jemvigt mel- 

 lan afdunstning och tillflöde eger rum. 



Försiggår deremot en förändring af klimatet i de omgifvande 

 trakterna, så måste detta äfven influera på sjöns vattenstånd. 



Om klimatet blir varmare och torrare, så måste afdunst- 

 ningen tilltaga och sjöns yta minskas eller den uttorkar alldeles 



') Se öfversigtens Februari-häfte sid. 46, der hänvisningen till Bihanget utgår. 

 2 ) Quarterly Journal of the geological Society, vol. XIX, p. 258. 



