ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 3. 167 



wie v. Baer annahm, oder aber entsprachen Hebungen dess 

 Meeresgrundes an einzelnen Punkten gleichzeitige Senkungen an 

 andern, wobei dann natürlich die Wasser in die tiefern, wenn 

 auch weniger umfangreichen Bassins hinabstrebten?» 



För min del finner jag det öfverflödigt, att söka sådana 

 förklaringsgrunder som klimatiska ändringar, hvilka skulle hafva 

 direkt träffat trakterna kring Kaspiska hafvet (»trockene polar- 

 winde»); detsamma gäller äfven antagandet af betydligare nivå- 

 förändringar, hvilka dessutom icke bekräftas af några iakttagelser. 

 Men deremot är det tydligt, att om nivåförhållandena varit i 

 hufvudsak desamma som nu, så skulle det aralokaspiska bäckenet 

 hafva samlat smältvattnet från en stor del af den ryska inlands - 

 isen, ett förhållande som nödvändigt måste hafva ställt Kaspiska 

 hafvets yta högre än nu. 



Om förhållandet varit sådant — och de i det föregående 

 framstälda omständigheterna tala onekligen derför — så skulle 

 den nederbörd, som kondenserades på den istäckta, Skandinaviska 

 halfön efter att dels i form af is dels såsom vatten hafva passe- 

 rat det ryska låglandet, samlats till ett stort innanhaf af bortåt 

 1,5 millioner km 2 utsträckning i det centralasiatiska, afloppslösa 

 gebietet, som numera intages hufvudsakligen af stepper och sand- 

 öknar. Att en så vidsträckt vattenyta i sin ordning skulle in- 

 verka på klimatet i de omgifvande trakterna är att förutsätta. 

 Men klimatförändringen vore då en följd af vattenytans tillvaro, 

 ingalunda någon orsak till densamma. Och grunden såväl till 

 den aralokaspiska bassinens fyllande med vatten som ock till.de 

 dermed sammanhängande klimatiska ändringarne vore den nord- 

 europeiska glaciationen. 



