ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 3. 171 



ningarne, och då den icke blott bibehållit sig, utan för hvarje 

 år allt mera utbredt sig och förökats, synes den väl förtjent af 

 att upptagas i vår flora. 



Under flera år har jag på den mellan Christianstad och 

 Nosaby belägna fördämning, som blifvit anlagd för att utestänga 

 vattnet frän den invallade Nosabyviken, observerat en Galium- 

 form, som icke kunnat identifieras med någon af de i de svenska 

 flororna upptagna arterna af detta slägte. Den står närmast 

 G. Mollugo L., hvilken den ock liknar i storlek, men från hvil- 

 ken den skiljer sig genom blomställningen, hvars grenar äro upp- 

 räta, glesblommiga och nästan regelbundet trikotoma. Blom- 

 morna äro hvita med någon dragning åt gult. Kronflikarne 

 hafva tydlig udd. Bladen äro nedtill 6, uppe vid grenarne 8—10 

 i hvarje krans, jemforelsevis korta, trubbiga ined udd och på 

 undersidan med starkt framträdande medelnerv. 



Bland de beskrifningar jag sett i tyska floror, passar ingen 

 in på ifrågavarande form; deremot synes beskrifningen på Galiiim 

 «orrudaefoliuui Will, i Gren. & Gord. Fl. de Fr. äfvensom 

 Boreaus beskrifning (Fl. de centre de la France, 1840) på den 

 under Galiutn Mollugo uppförda Galium lucidum All., hvilken 

 art af Gren. & Gord. uppföres som synonym till G. corrudce- 

 folium Vill., i de flesta afseenden noga stämma. 



Efter all sannolikhet har växten inkommit med utländskt 

 gräs frö, som utsåddes omkring år 1870, efter dä verkstäld upp- 

 rensning af den utanför löpande kanalen och vallens förstärk- 

 ning. Växten har under de senare åren märkbart utbredt sig 

 )ch växer nu flerestädes på sammanhängande sträckor af 50 — 

 100 meters längd och .3 — 5 meters bredd, detta ehuru jord- 

 månen, som består af torfdy, blandad med lera, synes vara 

 lycket torr och mager. Såsom ytterligare bevis på att växten 

 trifves väl på sin nya växeplats torde förtjena nämnas, att den 

 ?fter afslåendet hastigt reproducerar sig och ända till sent på 

 hösten skjuter kraftiga, mörkgröna, bredbladiga skott, som be- 

 gärligt ätas af boskapen, hvilket bevisar växtens lämplighet för 



