

ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 3. 189 



och osammanhängande. Här uppträda dock bestånd af både björk 

 och tall, men mestadels gran; äfven blandskogsbestånd saknas 

 icke. Dessa bestånd karakteriseras dock icke af någon mera 

 yppig eller ovanlig vegetation. Från Ohne kan jag dock anföra 

 några kalkväxter: Poa compressa och Anemone hepatica (på 

 flera ställen), Geranium sanguineum, Convallaria polygonatum 

 (Sikterud), Yiscaria vulgaris och Astragalus glycyphyllus (Liks- 

 äsen). Vid Trefors i Ohne upptecknades från en art lunddäld 

 utmed vattendraget Ölman i skogsskiktet Alnus incana, i fält- 

 skikten Stellaria nemorum och Impatiens noli tangere, Cala- 

 magrostis phragmitoides, Triticum caninum och Struthiopteris 

 germanica. 



III. Vegetationen å de högre hyperitryggarne. 



1. Formationernas fördelning. 



Af dessa områden har jag besökt Yalserudsberget och Råg- 

 landaberget i Nyed, Thorsberget i Öfre Ullerud, Getkärnsklätten 

 i Sunne och Ränneberget i Ostmark. Getkärnsklätten består 

 icke af hyperit, utan af diabas eller trapp. C. G. Myrin kallar 

 bergarten syenit. Törnebohm betecknar äfven detta berg på 

 Vermlands geologiska karta som ett hyperitberg, och jag tror 

 mig kunna räkna äfven Getkärnsklätten till hyperitområdena, 

 enär man stundom i benämningen trapp inbegriper både diabas, 

 diorit och hyperit. 



De Yermländska hyperitbergen användas till betesmarker, 

 och då dessa försämras, svedjas (bråtas) de i smärre bitar. 

 Nakna hyperitklippan ligger uppe på bergsryggen sällan i dagen, 

 enstaka flyttblock af gneis uppträda dock här och hvar. Gräf- 

 ver man igenom det tunna, magra myllagret, påträffas fin hvit 

 eller röd sand. Sjelfva topparna bära följaktligen tydliga lem- 

 ningar efter istiden. Att denna jordmån icke är i stånd att 

 alstra någon yppigare vegetation, är temligen klart, då denna 

 senare esomoftast, som nämdt, utsattes för yxan och elden. 

 Några homogena växtsamhällen af gran, tall eller björk påträffas 



