ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AK.VD. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 3. 191 



2. Formationernas sammansättning. 

 Lunddäldsforinationen 



är ytterst sällsynt inom området. På de högre hyperitbergen 

 har jag iakttagit endast en ståndort, nämligen vid Sandnäset i 

 den s. k. björndalen nedanför Getkärnsklätten, och meddelar här 

 en anteckning öfver densamma från den 10 / 7 1887. 



Underlaget är hyperitblandadt morängrus med djup, fet 

 mylla. Marken lutar 20° åt vester och egde efter regn fuktig- 

 hetsgrad 5 af 10-gradig skala. Platsen är helt liten, 15 steg 

 i bredd och 20 i längd från norr till söder, och begränsas i N. 

 af en ängsbacke, i V. af källdrag, i O. af hyperitberget, hvar- 

 ifrån ståndorten skiljes genom ett upptill skogbeklädt rös; i S. 

 öfvergår formationen i en art lundbacksformation. Bevattnings- 

 sätt yt- och grundvatten. Reliefen mycket ojemn af stora stenar. 

 Vegetationen består af rikliga — ymniga löfträd, som gifva be- 

 skuggningsgrad 4 af 5-gradig skala, strödda, buskar och telnin- 

 gar, tunnsådda gräs, ymniga örter och tunnsådda mossor. På 

 stenar och stubbar äro mossorna strödda. Lafvarna på träden 

 äro rikliga. 



Högskogsskikt: riklig Ulmus montana, enstaka Prunus padus. 

 Lågskogsskikt: tunnsådd Alnus incana, enstaka Prunus padus, 

 Sorbus aucuparia, Betula odorata, Ulmus montana och Corylus 

 avellana. Snårskikt: tunnsådd Ulmus montana, Alnus incana 

 och Lonicera xylosteum, enstaka Sorbus aucuparia, Pinus abies 

 och Acer platanoides.. 



berg Tossebergsklätten vid sjön Fryken i Sunne. Öfver toppen utbreder 

 sig en ljungmo med tunnsådda martallar och enar samt enstaka björkar, 

 granar och sälgar. På vestra sluttuingen märktes ytterst gles tall med en 

 och annan gran och asp. Längre ned påträffades enstaka tall- och gran- 

 dungar. Östra sluttningen mot Fryken var beklädd med ytterst gles gran-, 

 tall- och barrblandskog. Här och der funnos obetydliga gråalsnår. At sjön 

 till syntes en gles björkskog söka utveckla sig. Mot foten af klätten ut- 

 bredde sig låga och glesa alsnår. Någon yppigare vegetation kunde icke 

 iakttagas ens i försänkningarna på sidosluttningarna, ej heller några be- 

 tydligare partier förvittringsprodukter. Tosseberget är också bekant för sin 

 ofruktbarhet. 



