192 RINGIUS, VEGETATIONEN PA VERMLANDS HYPERITOMRÅDEN. 



Fältskikten sammanflyta. Det mellersta synes rikligast ut- 



fyldt och det lägsta alldeles underordnadt. De bestå mest af 



örter, det högsta har dertill strödda buskar; det lägsta saknar 



gräs. 



Högsta fältskiktet: 



telningar, enstaka Ulmus montana och Acer platanoides; 



buskar, strödda Lonicera xylosteum, enstaka Rubus idaeus; 



gräs, tunnsådd Calamagrostis arundinacea (fläckvis), enstaka 

 Melica nutans, Milium effusum (fläckvis) och Calamagrostis 

 phragmitoides; 



örter, strödd Stachys silvatica, tunnsådd Cerefolium silvestre, 

 enstaka Asplenium filix femina, Polystichum filix mas, Lac- 

 tuca muralis, Vicia sepium, Valeriana sambucifolia, Ange- 

 lica silvestris, Spiraea ulmaria (fläckar). 

 Mellersta fältskiktet : 



telningar, enstaka Acer platanoides; 



gräs, tunnsådd Equisetum pratense, enstaka fläckar (på stenar) 

 Poa nemoralis; 



örter, ymnig Stellaria nemorum, riklig Stachys silvatica, strödda 

 Vicia sepium och Cerefolium silvestre, tunnsådd Lactuca 

 muralis, enstaka Actsea spicata, Paris quadrifolia, Poly- 

 stichum spinulosum, fläckvis Impatiens noli tangere och Con- 

 vallaria multiflora. 

 Lägsta fältskiktet: 



telningar, enstaka Acer platanoides; 



Örter, tunnsådd Viola mirabilis och silvatica, Oxalis acetosella, 

 enstaka Solidago-blad, Anemone hepatica, fläckvis Conval- 

 laria majalis, Circsea alpina, Majanthemum bifolium, samt 

 på sten Arenaria trinervia och Veronica chamaedrys. 

 Längre ned mot källdraget växte ymnig Struthiopteris ger- 

 manica. I detta senare bland annat Poa sudetica. 



Lundbacksformationen, 



som enligt Hult är den för södra Blekinge mest karakteristiska 

 formationen, har här ej ännu hunnit utveckla sig, och kanske 



