ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 3. 207 



blefve offer för yxan; granen tager naturligtvis väldet på mera 

 afhällig mark. Afven gråalen synes få maka åt sig ända ned 

 mot bergsrötterna, och äfven här synes den duka under för granen, 

 som med tiden, om vegetationen finge vara ostörd, nog skulle 

 bilda en formation som slutpunkt i utvecklingsserien. Att den 

 ovanligare växtlighet, som nu utmärker de brantare hyperitom- 

 rådena, skulle återfinnas i en sluten granformation, synes icke 

 sannolikt. 



