ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 88, N:0 4:. 229 



Den djurgrupp, af hvilken för närvarande det största art- 

 antalet, näml. 136, är bekant, är Pelecypoderna, som äfven spela 

 nästan den geologiskt vigtigaste rolen. N:o 3 Ostrea conica Sow., 

 108 Cardita modiolus Nilss., 123 Venus exuta NlLSS. och 134 

 Corbula ovalis Nilss. anföras här efter Nilsson, 41 Lima Forch- 

 hammeri Hag. efter v. Hagenow och Geinitz, 48 Pecten acu- 

 minatus Gein. efter Geinitz, 124 Tellina semicostata Roem. 

 efter Moberg. N:ris 17 — 20 representera ej förut "beskrifna 

 arter, om ock de 3 sistnämda af v. Hagenow belagts med ma- 

 nuskriptnamn. Pecten undulatus NlLSS. anses vanligen såsom 

 synonym till P. cretosus Defr. Nilsson af bildar af sin art 2 

 former näml. en å tan". 9 fig. 10, en annan å tafl. 10 fig. 10 

 och synes mig den senare böra hänföras till P. cretosus Defr. 

 (n:o 51) under det att jag bibehåller Nilssons namn för den 

 förstnämda (n:o 61). Pecten multicostatus Nilss. har uteslutits, 

 sedan Beyrich visat att exemplaret ej härrör från Sveriges 

 kritbildningar. Af de två Pectenarter, som här uppföras utan 

 artnamn är n:o 63 utmärkt genom ett stort antal radierande 

 ribbor, hvaremot n:o 64 är alldeles glatt. N:o 70 är troligen en 

 ny art först funnen och omnämd af DE Morgan. N:ris 75 — 78 

 tillhöra säkerligen 4 skilda Inoceramusarter, ehuru de på grund 

 af det fragmentariska skick, hvari de för närvarande föreligga, 

 ej kunna närmare bestämmas; n:o 78 från Barnakällagrottan 

 kommer troligen i närheten af I. Crippsi Mänt. Då jag upptog 

 namnet Area striata M. U. H. (n:o 88) hade jag ej märkt, att 

 Geinitz redan förut användt detta artnamn för en Zechstens- 

 art, hvarföre jag nu begagnar tillfället att i stället kalla denna 

 form A. Forchhammeri. N:o 106 (Trigonia sp.) är troligen en 

 ny form, hufvudsakligen funnen i block på Ljungasunden på Ifö; 

 n:o 107 står nära Trigonia pumila NlLSS., men är sannolikt 

 därifrån skild. Under benämningen Pharella? sp. (n:o 127) an- 

 föres en vid Barnakällagrottan allmänt förekommande form, som 

 endast föreligger såsom stenkärna och hvars hänförande till of- 

 vannämda slägte är högst osäkert. 



