ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 5. 323 



Cl CO,H 



Cl 



Det har sedermera visat sig, att såväl monoklor-a-naftoésyra 

 (1,1') som diklor- a-naftoesyra af smältp. 187° bildas vid direkt 

 klorering af en med något jod försatt isättiklösning af a-naftoesyra, 

 och för att erhålla diklor-a-naftoésyran, gick jag till väga på föl- 

 jande sätt. Moderluten från den först afskilda monoklor-a-naftoe- 

 syran (1,4') försattes med vatten, då en klibbig fällning, sannolikt 

 bestående af flere föreningar, afsatte sig; denna fällning kokades med 

 kalkmjölk, och, enär diklornaftoatet är temligen lättlöst, fick lös- 

 ningen stå någon tid, hvarefter den filtrerades och fäldes med 

 klorvätesyra. Den fällning, som dervid erhölls, var lättlöst i 

 sprit, men, som den vid analys visade sig innehålla en blandning 

 af mono- och diklornaftoesyra, löstes den ånyo i litet varm is- 

 ättika, jod tillsattes och klorgas inleddes till mättning, hvarefter 

 lösningen fick stå i lugn 18 timmar; derunder afsatte sig hårda, 

 väl utbildade blad, som smälte vid 187°. Ur moderluten erhölls 

 efter afdunstning ännu en qvantitet deraf. 



Såsom ofvan nämndes, synes denna diklor-o-naftoesyra ej 

 bildas genom direkt klorering af monoklor-a-naftoesyra (1,4'), 

 och det är derför sannolikt, att vid a-naftoesyrans klorering bildas 

 båda de hittills kända monoklor-a-naftoésyrorna, af hvilka dock 

 den ena, nemligen periklor-a-naftoesyran, vid fortsatt inverkan 

 af klor lätt öfvergår till diklornaftoesyra. 



Triklor-a-naftoésyra af smtp. 164°. 



Den vid klorering af a-naftoésyra erhållna ättiksura moder- 

 luten behandlades länge och i kokning med klorgas, och lösningen 

 uppvärmdes sedan på vattenbad, för att aflägsna öfverskottet af 

 klor. Som den erhållna produkten var särdeles lättlöst i is- 

 ättika, utfäldes den med vatten, och den klibbiga fällningen 

 kokades med vatten och calciumkarbonat. Kalksaltets lösning; 



