326 EKSTRAND, OM NAFTOÉSYROR. III. 



Funnet. Ber. för 



1. 2. 3. C n H 12 Cl 4 N 2 4 . 



C — — 34,2 8 34,9 2 



H — — 3,72 3,17 



Cl 37,12 37,68 



N 7,50 — 7,52. 



Huru denna formel sannolikt bör tolkas, framgår af det 

 följande. 



Vid öfvergjutning med ammoniak undergick föreningen ge- 

 nast en märkvärdig förändring, i det den förvandlades till röda 

 nålar, som voro lösliga i vatten. En tillsats af ättiksyra till 

 vattnet minskade lösligheten, utan att upphäfva den. Den röda 

 föreningen var älven löslig i varm ättiksyra och kristalliserade 

 derur i långa, vackra nålar, som nästan liknade kromsyra. Dess 

 smältpunkt låg för högt för att kunna bestämmas, men svall- 

 ning och sannolikt sönderdelning inträdde redan något öfver 200°. 



1) 0,2054 gl*, gåfvo 0,3504 C0 2 = 0,0955 C OCh 0,0774 



H 2 = 0,0086 H. 



2) 0,2302 gr. gåfvo vid 18,2° C. och 767 mm. 18,6 k. c = 

 0,02212 gr. N. 



3) 0,2297 gr. gåfvo 0,1100 AgCl = 0,0263 Cl. 



4) 0,205 7 gr., omkristalliserade ur ättiksyra, gåfvo vid 15,4° 

 C. och 759 m.m. 16 k. c. = 0,oi9o gr. N. 



4. 



9,24 

 11,45 — 



Genom behandlingen med ammoniak hade således klorhalten 

 minskats högst betydligt, hvilket lät förmoda, att den först er- 

 hållna föreningen möjligen innehöll klorammonium. Jag fram- 

 stälde derför den ursprungliga föreningen ånyo på samma sätt 

 som förut blott med den skilnaden, att en något starkare is- 

 ättika användes som lösningsmedel, hvilket dock ej syntes hafva 





1. 



Funnet 



2. 



C 



46,5 4 



— 



H 



4,18 



— 



N 



— 



9,60 



Cl 



— 



— 11 



Ber. 



för 





n H 9 ClN 2 6 . 



c> 



H n ClN 2 



46,4 





46,0 7 



3,16 





3,83 



9,84 





9,77 



12,48. 





12,39. 





