328 EKSTRAND, OM NAFTOÉSYROR. III. 



förening, men med något lägre smältpunkt, vexlande från 252" 

 till 257°. 



1) 0,1680 gr. gåfvo 0,2798 C0 2 = 0,0763 C OCll 0,0288 H 2 = 

 0,0032 H. 



2) 0,2176 gr. gåfvo 0,3746 C0 2 = 0,1022 C OCh 0,0438 



H 2 = 0,0048 H. 



3) 0,2039 gr. gåfvo 0,2048 AgCl = 0,0506 Cl. 



4) 0,1413 gr. gåfvo 0,2474 C0 2 = 0,0675 C OCh 0,0282 



H,0 = 0,0031 H. 



5) 0,1019 gr. gåfvo 0,1849 C0 2 = 0,0504 C OCh 0,0226 



H 2 = 0,0025 H. 









Funnet. 









Ber. f. 





1. 



2. 



3. 



4. 



5. 



C, H 3 O 2 Cl 2 CO 2 H. 



c 



46,8 6 



46,9 6 



— 



47,7 7 



49,4 6 





48,7 



H 



1,96 



2,20 



— 



2,19 



2,4 5 





1,47 



Cl 



— 



— 



24,81 



— 



— ■ 





26,20. 



Den något vexlande sammansättningen torde hafva berott 

 dels på en ringa inblandning af ett högre klorderivat, dels på 

 den lätthet, h varmed den ena kloratomen elimineras. 



Till ammoniak förhöll sig denna syra på samma sätt som 

 den ofvan beskrifna ursprungliga kloreringsprodukten, ty, då den 

 öfvergöts med ammoniak, löstes den, och lösningen antog efter 

 en stund, isynnerhet vid uppvärmning, en brun färg och afsatte 

 efter någon tid en cinoberröd fällning af fina nålar, tydligen all- 

 deles samma förening, som förut erhållits. 



0,i350 gr. gåfvo 0,0690 AgCl = 0,oi7o Cl. 



Funnet. Ber. f. 



C U H 9 C1N 2 5 . C n H n ClN 2 5 . 



Cl 12,62 12,48 12,39 



Genom behandlingen med ammoniak förlorade syran alltså 

 hälften af sin klorhalt, och den erhållna produkten måste hålla 

 åtminstone hälften af sitt qväfve i form af en ammoniumgrupp, 

 d. v. s. vara ett ammoniumsalt, enär den vid lindrig upphett- 

 ning med svag natronlut utvecklade ammoniak. Ammonium- 

 saltet syntes ej nämnvärdt sönderdelas genom ättiksyra, då det 



