380 ÅNGSTRÖM, KÄNSLIGHETEN VID BOLOMETRISKA MÄTNINGAR. 



för hvilka jag i följande uppsatser skall närmare redogöra, har 

 jag vid bestämning af instrumentets känslighet emellertid användt 

 en annan metod, som är vida att föredraga både med afseende 

 på tidsbesparing, enkelhet och noggranhet. Några ord om denna 

 metod torde icke sakna sitt intresse, åtminstone för dem, som 

 härefter * kunna behöfva använda »bolometern» vid sina under- 

 sökningar. 



Först en kort erinran om principerna för själfva mätnings- 

 metoden. Yidstående fig. gifver en schematisk bild af anord- 



ningen. Från stapeln <S grenar sig den elektriska strömmen ge- 

 nom DFE och DCE. Från C till F går en ledning innehål- 

 lande galvanometern G, och är läget af F afpassadt så, att ingen 

 ström går genom galvanometern. I denna Wheatstones brygga 

 utgöres A och B af ett eller flera tunna svärtade metallband; 

 det ena af dessa utsattes för den värmestrålning, hvars styrka 

 skall uppskattas; det uppvärmes härvid, dess motstånd ökas, och 

 galvanometern gör till följd häraf ett utslag, hvilket för en liten 

 ändring i ledningsmotståndet är proportionelt mot denna eller 

 proportionelt mot strålningen själf. Galvanometern afläses med 

 spegel och skala. 



Apparatens känslighet, h varmed vi tydligen böra förstå för- 

 hållandet mellan galvanometerns utslag « och intensiteten hos 



den detta utslag förorsakande värmesträlningen S, således -~, är 



o 



beroende af den använda stapelns elelektromotoriska kraft, mot- 

 stånden i denna, i den öfriga ledningen samt i galvanometern 



