382 ÅNGSTRÖM, KÄNSLIGHETEN VID BOLOMETRISKA MÄTNINGAR. 



stämma strålningen från en konstant värmekälla 1 ). Som instru- 

 ment för absoluta bestämningar liar jag härvid med stor fördel 

 användt den af mig på annat ställe beskrifna differentialpyrhe- 

 liometern 2 ). Är den absoluta känsligheten och utslaget för prof- 

 motståndet vid ett visst tillfälle bekanta, så angifver tydligen 

 äfven profmotståndet, användt på nu beskrifna sätt, känslig- . 

 heten vid hvarje annat tillfälle, så länge motstånden i grenarna 

 DCE och DFE äro oförändrade och den värmeuppfangande ytan 

 icke skadad, vilkor som äro temligen lätta att uppfylla och kon- 

 trollera. 



Nu beskrifna enkla anordning kommer i synnerhet till an- 

 vändning, då man nödgas arbeta med föränderlig känslighet. 

 Detta är, bland andra, just fallet vid bestämmandet af absoluta 

 känsligheten på ofvan angifna sätt. De båda instrumenten, bo- 

 lometern och differentialpyrheliometern, hafva mycket olika käns- 

 lighet på grund just af deras olika uppgifter. För att kunna 

 jämföra med hvarandra utslagen i de båda instrumenten för en 

 och samma värmestrålning, måste man derför minska det först- 

 nämnda instrumentets känslighet, hvilket lättast sker genom att 

 införa ett lämpligt motstånd i ledningen till galvanometern. 

 Profmotståndet angifver förhållandet mellan känsligheten i de 

 båda fallen. 



Vid undersökningar öfver diffusion, absorption och vid spek- 

 trobolometriska mätningar, der den ursprungliga strålningen har 



') Jag påpekar här en vid undersökningar af förevarande art ganska vanlig 

 oegentlighet. Man finner nämligen rätt ofta att känsligheten hos ett instru- 

 ment för bestämningar af strålande värme angifves genom galvanometerus 

 utslag för så och så stor temperaturhöjning hos den för strålning utsatta 

 ytan. Detta sätt att angifva känsligheten är visserligen beqvämt, allden- 

 stund det är resultatet af en i de flesta fall enkel räkneoperation och det 

 är berättigadt, om det gäller att använda instrumentet till uppmätning af 

 stationära temperaturer, men icke då det gäller mätning af strålande värme. 

 Känsligheten i det senare fallet är tydligen beroende på flera omständig- 

 heter, t. ex. utstrålningen hos den värmeuppfangande ytan, hvilka icke tagas 

 med i betraktande vid ett enkelt augifvande af utslaget för en viss tempe- 

 raturhöjning hos nämnda yta. 



2 ) Se författarens af handling: »Sur une nouvelle méthode de faire des mesures 

 absolues» etc. Acta Reg. Soc. Upsaliensis 1886. 



