ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 6. 401 



heskrifna galvanometern måste användas. Under försökens af- 

 •slutning blef en tub med starkare förstoring, än den förut be- 

 gagnade tillgänglig, hvarigenom afständet mellan tuben och 

 spegeln kunde förlängas och derigenom skaldelarnas antal ökas 

 med 40 a 50 proc, och möjlighet finnes således, att med stor 

 noggrannhet iakttaga galvanometernålens rörelser. 



De erhållna utslagen, som hållit sig omkring 10 skaldelar 

 för en förändring i belastningen af 5 kilo på qv. millimeter af 

 trådens yta, ha emellertid för ändamålet ansetts fullt tillräckliga. 



Innan jag redogör för resultaten af de senaste undersök- 

 ningarna, är det nödigt att lemna en kort beskrifning på den 

 sträckapparat, som slutligen efter några förändringar användes, 

 och vid hvilken jag sökt förekomma sådana fel, som uppkommit 

 af friktion och elasticitet inom apparaten, fel, hvilka vidlådde den 

 i förra försöken omtalade »lilla bänken» och orsakade, att den 

 ej utan besvärliga och tvifvelaktiga korrektioner kunde användas 

 till bestämning af elasticitetskoefficienten och med den närmast 

 sammanhängande frågor. 



Sträckbänken utgjordes af 2 stycken bokplankor af 70 x 130 

 X 1200 mm. dimensioner, genom, skrufvar och mellanlägg stadigt 

 förenade så, att ett mellanrum af 40 mm. uppkom. Medelst 2 

 jern fastsattes plankparet i vertikal ställning vid en pelare. På 

 öfre ändan hvilade ett massift messingsstycke, som sträckte sig 

 öfver båda plankorna och uppbar 2 stålplattor, på hvilka genom 

 «n stålegg en 2-armad häfstång af jern hvilade. Messingsstycket 

 var å sidorna urtaget så mycket, att armens fria rörelse till be- 

 höflig grad möjliggjordes. Genom en motvigt kunde häfstången 

 balanseras så, att dess egen vigt ej behöfde medtagas i räk- 

 ningen. Armen uppbar en nära dess vridpunkt fästad spegel, 

 hvari en å tub fästad skala å 1542 mm. afstånd speglade sig 

 och derigenom möjliggjorde en bestämning af armens vinkelrö- 

 relse och trådens längdförändringar. Armens plana öfre kant 

 låg i rät linie såväl med eggens kant som med den andra kraf- 

 tens angreppspunkt. Denna faller på midtlinien af ett hål, i 

 hvilket det stift insattes, som fastlåste trådklämman vid armen. 



