ÖFVERSIGT AF K. VETEXSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1888, N:0 7. 477 



en lösning af diklornaftalin i kloroform inleddes torr klorgas 

 (två mol. klor på en mol. diklornaftalin) i rask ström under 

 god afkylning med snö. Vid lösningens frivilliga afdunstning 

 ansköto emellertid väl utbildade, rombiska taflor, som smälte vid 

 34° ocb således voro oförändrad diklornaftalin. Därefter inleddes 

 torr klorgas i smält substans, men ej ens på detta sätt kunde 

 någon kloradditionsprodukt erhållas. Redan i den omständig- 

 heten, att denna diklornaftalin ej ger additionsprodukter med 

 klor, visar sig således en stor olikhet emellan denna och a-diklor- 

 naftalinen, som med lätthet ger tvänne kloradditionsprodukter. 



Nitrering af a-^-ß^diHornaftalin. Till en afkyld lösning 

 af diklornaftalin i isättika sattes röd, rykande salpetersyra. 

 Efter en stund uppkom en gul fällning, som togs på filtrum. 

 Vid tillsats af vatten till moderluten erhölls mer af nitrerings- 

 produkten i form af en flockig, gul fällning. Efter urlakning 

 med eter för aflägsnande af hartsartade ämnen, som gjorde pro- 

 dukten klibbig, löstes den i eter olösliga delen i kokande is- 

 ättika, vid hvars afsvalning den erhölls i fina gula nålar, smäl- 

 tande vid 91—92°. Vid förnyade omkristalliseringar varierade 

 smältpunkten emellertid på ett högst oväntadt sätt, så att någon 

 produkt med konstant smältpunkt ej kunde erhållas. Som den ringa 

 tillgången på material ej tillät fortsättandet af de med betydliga 

 förluster af substans förenade omkristalliseringarne, företogs en 

 kväfvebestämning på den efter talrika omkristalliseringar åter- 

 stående, vid 102° smältande nitroföreningen. Analysen gaf vid 

 handen, att den bildade produkten var en blandning af hufvud- 

 sakligen dinitrodiklornaftalin med mononitrodiklornaftalin. 



Bättre resultat erhölls vid nitrering med en blandning af 

 lika delar rykande salpetersyra (eg. v. 1,4 5) och koncentrerad 

 svafvelsyra. Diklornaftalinen, som under liflig omskakning sattes 

 till den afkylda nitreringsvätskan, löstes under betydlig värme- 

 utveckling till en röd olja, som, sedan nitreringsvätskan blifvit 

 afhäld, tvättades med vatten och löstes i varm eter, ur hvilken 

 inom kort en gul, ännu något klibbig substans utkristalliserade. 

 Den erhållna produkten, som var ytterst svårlöslig i eter och 



