502 NORDENSKIÖLD, OM ETT MED SNÖ NEDFALLET STOFT. 



smugit sig i litteraturen, skall jag här meddela dessa tre ana- 

 lyser, under erinran derom, att de äro de enda man för det när- 

 varande har tillgång till öfver det ämne, som jag kallat kryokonit. 

 Analyser af kryokonit från Grönland af G. Lindström. 



1) Kryokonit, tagen under min resa 1870. Denna analys är 

 förut publicerad i »Redogörelse för en expedition till Grön- 

 land 1870» (Öfvers. af Vet.-Akad. Handl. 1870. N:o 10) 

 in. fl. st. 



2) Kryokonit tagen under 1883 års expedition på 13:de rast- 

 platsen, belägen vid 67° 23' lat. och 51° 33' long, vest fr. 

 Greenw., 78 kilometer från inlandsisens bräm mot Aulaitsivik- 

 fjorden och på en höjd af 1,140 meter öfver hafvet, således 

 på en betydligt större höjd än kustbergen, af hvilka de när- 

 maste lågo på 50 kilometers afstånd. 



3) Samma slam som det, hvilket användts till analys 2., men 

 sedan alla magnetiska beståndsdelar blifvit med en elektro- 

 magnet aflägsnade. 



Större delen af stoftet drogs af magneten, så att efter upp- 

 repad behandling med en temligen stark elektromagnet endast en 

 mindre del af detsamma blef qvar. Det är denna som analyserats 

 (anal. 3). Härvid bör man erinra sig, att starkare magnetiska 

 mineral, såsom magnetit, augit m. m., ingingo i stoftet endast 

 i så ringa mängd, att desamma knappast utöfvat något väsent- 

 ligt inflytande på dess qvantitativa sammansättning. Den något 

 mindre jernhalten i analys 3 torde hafva berott på dessa minerals 

 frånskiljande. 



1. 2. 3. 



Kiselsyra 62,25 61,49 62,os 



Lerjord 14,93 14,89') 14,79 



Jernoxid 0,74 — — 



Jernoxidul 4,64 4,98 4,54 



Manganoxidul 0,07 0,06 Spår 



Kalkjord 5,09 4,75 4,65 



') Reagerar för spår af titansyra. 



