614 BELLSTRÖM, DINITRONAFTALINSULFONSYRA OCH DESS DERIVAT. 



Denna syra är ett a x = ^-derivat. Den är nämligen erhållen 

 dels af /?-naftalinsulfonsyra vid nitrering 1 ), dels af a-nitronafta- 

 lin vid behandling mod rykande svafvelsyra 2 ). Dessutom ger 

 dess sulfonklorid vid destillation med PC1 5 3 ) ^-diklornaftalin 

 (smpt. 48°), hvilken vid oxidation ger monoklorftalsyra 4 ), hvil- 

 ket visar, att de båda substituerande radikalerna befinna sig 

 i olika kärnor. Huruvida sulfongruppen står ß t - eller ^-ställ- 

 ning till den i andra kärnan i «j-ställning stående N0 2 -gruppen, 

 vai% med kännedom om dessa ofvan påpekade förhållanden en- 

 samt, ej möjligt att afgöra. På grund af den motsvarande di- 

 klornaftalinens låga smältpunkt kunde man antaga ^-ställningen 

 för den sannolikaste ). Sedan det lyckats Hugo Erdman och 

 Richard Kirchhoff att syntetiskt framställa den mot den ifråga- 

 varande sulfonsyran svarande diklornaftalinen (smpt. 48°) genom 

 //i-klorfenylparakonsyrans torr-destillation och den erhållna klor- 

 naftolens behandling med PC1 5 Ö ), är det emellertid bevisadt, att 

 sulfongruppen behnner sig i /?. 2 -ställning och att ß-nitronaftalin- 

 sülfonsyran således är: 



HOSO. 



Om denna syras sulfonklorid löses i isättika, och lösningen 

 försättes med röd, rykande salpetersyra i öfverskott, så ut- 

 kristalliserar, t. o. m. efter längre tids uppvärmning på vatten- 

 bad, vid lösningens afsvalnande oförändrad sulfonklorid. Ej ens 

 da lösningen afdunstades till nära torrhet, angreps sulfonkloriden 

 i någon nämnvärd grad, utan erhölls större delen af den an- 

 vända sulfonkloriden tillbaka oförändrad. 



') Öfversigt af K. Sv. Vet.-Akad. Förh. 1876, N:o 7, sid. 47. 

 2) • „ „ „ „ » 1887, N!o 10, sid. 733. 



■i) „ ., ,, -. 187(3, N-.o 7, sid. 57. 



*) , .. » 1878, N:o 5, sid. 4. 



5) „ „ „ ,, » 1887, N:o 10, sid. 740. 



6 ) Jugtus Liebigs Annaleii der Chemie, Bd 247, haft. 3, sid. 371». (1888). 



