630 EKSTRAND, OM NAFTOÉSYROR. IV. 



vid lösningens afsvalning i form af lina färglösa nålar, som vid 

 torkning blefvo gula. 



0,66 7 gr. af det mellan läskpapper torkade saltet förlorade 

 vid upphettning till 160° 0, 1 1 5 2 H 2 = 17,27 %; ber. 1 7,93 % 

 H 2 0; återstoden 0,55 1 8 gaf 0, 1 9 1 2 BaS0 4 = 0,1124 Ba = 20,37 

 % ; ber. 20, 7 8 % Ba. 



Calciumsaltet (C 10 H 5 (NO 2 ) 2 CO 2 ) 2 Ca + ö^H^O kristallise- 

 rade ur den varma lösningen i fina hvita nålar, som voro tem- 

 ligen svårlösta i kallt vatten. 



0,62 8 6 gr., torkade mellan läskpapper, förlorade vid upp- 

 hettning till 150°— 160° 0,0908 H 2 = 14,44 %; ber. 14,97 % H 2 0; 

 återstoden 0,5378 gaf 0,i246 CaS0 4 = 0,0366 Ca = 6,so %; ber. 

 7,i 1 % Ca. 



Diiiuido-/;Miaftoesyra. 



Förestående dinitro-/j-naftoesyra löstes i ammoniak, och i 

 den starkt ammoniakaliska lösningen inleddes vätesvafla i stort 

 öfverskott; derunder antog lösningen först en brun och sedan så 

 småningom en brunviolett färg. Efter slutad inledning uppvärm- 

 des lösningen på vattenbad, tills lukten af vätesvafla fullstän- 

 digt försvunnit, sedan tillsattes något ammoniak, vätesvafla in- 

 leddes ånyo i stort öfverskott, och lösningen uppvärmdes på 

 vattenbad tills all lukt försvunnit och svafvel ej vidare märk- 

 bart åtskildes. Mina försök hafva nemligen visat, att vätesvafla 

 vida långsammare reducerar denna dinitro-/?-naftoesyra än di- 

 nitro-a-naftoesyra af smtp. 265°, och att behandlingen med 

 vätesvafla derför måste upprepas, på det inverkan måtte blifva 

 fullständig. Sedan svaflet under någon tid fått afsätta sig, fil- 

 trerades, och filtratet fäldes med ättiksyra. Den voluminösa 

 fällningen togs på filtrum, tvättades något med varmt vatten, 

 torkades, refs till ett fint pulver och utkokades med alkohol, 

 livari föreningen var obetydligt löslig. Återstoden löstes ånyo i 

 ammoniak, lösningen fick stå ett par dagar, filtrerades, fäldes 

 med ättiksyra och fällningen behandlades såsom förut. Den så 



