632 EKSTRAND, OM NAFTOÉSYROK. IV. 



nade formlerna, ehuru de bättre öfverensstämma med diimido- 



syrans CO.,H.C ln H.< än med diazinsyrans COoH.C lft H.< || . 



Det är derför antagligt, att vid reduktionen med vätesvafla, isyn- 

 nerhet om dervid ett stort öfverskott af vätesvafla förefinnes, 

 dinitrosyran öfvergär till diimidosyra, hvilken åter genom kok- 

 ning med vatten och alkohol delvis oxideras till oximidosyra: 



Syran löses med brunviolett färg i alkalier och alkalikarbo- 

 nat, men kristalliserande salter kunde ej framställas, ty vid 

 afdunstning intorkade de så småningom till en slags lack. I 

 lösningen af syrans alkalisalt åstadkommo metallsalt svartbruna, 

 amorfa fällningar. "Vid kokning med tenn och klorvätesyra vi- 

 sade syran ingen märkbar förändring; i koncentrerad svafvelsyra 

 löstes den något med indigobrun färg men utföll åter oförändrad 

 vid tillsats af vatten. 



För att se, om syran i alkalisk lösning kunde öfverföras i 

 motsvarande diamidosyra, sökte jag reducera dess ammoniakaliska 

 lösning med ferrosulfat, men ehuru lösningen derigenom affärga- 

 des, förefan ns dock ingen diamidosyra deri, enär den vid tillsats 

 af syror blef oförändrad; reaktionen måste derför blott hafva 

 bestått i en utfällning af syrans jernsalt. 



Efter analogi med diimido-a-naftoesyran torde man kunna 

 sluta, att äfven diimido-tf-naftoesyran har de båda qväfveatomerna 

 i periställning, hvarmed alltså dinitrosyrans konstitution vore 

 gifven genom en af formlerna 

 NO, NO., 



eller 



NO, N0 2 



För att afgöra emellan dessa formler, finnas för närvarande inga 

 hållpunkter. 



