636 EKSTRAND, OM NASTOÉSYIIOR. [V. 



svafvelfällningen, som var brunt och nästan ogenomskinligt, fäldes 

 med ättiksyra, då en delvis flockig delvis kristal linisk fällning 

 erhölls, hvilken digererades med klorvätesyra, hvari den till större 

 delen löste sig. Filtratet afdunstades till kristallisation, och den 

 klara, koncentrerade lösningen af kristallmassan försattes med 

 ammoniak och sedan med ättiksyra, h varvid erhölls en riklig 

 fällning af små till stjernor förenade nålar, som smälte vid 235°. 

 0,i6i9 gr. gåfvo vid 13,6° C. och 760 mm. 16,6 kc. = 0,oi98 

 gr. N. 



Funnet. Ber. f. C 10 H 8 NO 2 IsH 2 CO 2 l I. 

 N 12,23 12,06. 



Klorhydratet, erhållet genom tillsats af klorvätesyra till en 

 koncentrerad ammoniakalisk lösning af syran, bildade rödaktiga 

 fina nålar, som ej smälte ens vid 285". 



0,2238 gr. gåfvo vid 15,4° C. och 749,5 mm. 20,4 kc. = 

 0,02393 gr. N. 



Funnet. Ber. f. C in H s N0 2 NH 2 C0 2 H.HCl. 

 N 10,69 10,43. 



Dinitrosyran af smtp. 226"' förhåller sig således till väte- 

 svafla i ammoniakalisk lösning på helt annat sätt än den iso- 

 mera syran af smtp. 248°, hvarur, såsom förut blifvit visadt, ej 

 med vätesvafla någon nitroamidosyra kunnat erhållas utan i 

 stället en diimidonaftoesyra. 



Diaiuido-ß-iiaftoesyra. 



Den ammoniakalisk a lösningen af dinitro-/?-naftoesyra af 

 smältpunkt 226° reducerades med ferrosulfatlösning, tills det åt- 

 skilda ferrihydratet antagit en nästan svart färg. Den så er- 

 hållna lösningen af diamidosyrans ammoniumsalt var visserligen 

 omedelbart efter reduktionen nästan färglös, men antog mycket 

 snart en brunröd färg; lösningen försattes med ett öfverskott af 

 klorvätesyra, och efter en stund afsatte sig syrans klorhydrat i 

 form af små sexsidiga kristaller. Dessa löstes i något ammoniak 

 och till lösningen sattes ättiksyra, hvarigenom diamidosyran ut- 



