640 FORSLING, SVAFVELSYRAS INVERKAN PÅ AMIDON AFTALINSULFONS YRA. 



motsats mot öfriga framställda salter stora tjocka kristaller, 

 hvarigenom det blef möjligt att genom åtskilliga omkristallise- 

 ringar afskilja föroreningarne och erhålla de båda sakerna i fullt 

 rent tillstånd. 



Af dessa båda salter hafva sedan alla öfriga derivat blifvit 

 framställda. 



1 . /?-Ainidonaftaliii-disulfonsyra. 



Den fria /7-amidonaftalindisulfonsyran erhålles ej, dä man 

 till ett af syrans neutrala salter tillsätter en syra; utan därvid 

 bildas i stället surt salt af syran. Endast vid behandling af 

 bariumsaltet med svafvelsyra har det lyckats att erhålla den 

 fria sulfonsyran. Denna kristalliserar i fina böjliga nålar, som 

 äro ytterst lättlösliga i vatten, men svårlösliga i alkohol. En 

 utspädd lösning af syran fluorescerar svagt blåviolett. 



Neutrala salter af /j-amidomiftalin-disulfousyra. 



De neutrala salterna äro ytterst lättlösliga i vatten, och 

 kristallisera härur med undantag af kalium- och ammonium- 

 salterna i hvita nålar. Vid tillsats af en syra till deras lös- 

 ningar erhålles som ofvan blifvit nämndt ej fri syra, utan mot- 

 svarande sura salt utfaller ur lösningen. De neutrala salterna 

 äro tämligen beständiga och tåla en upphettning af 180' C. 



Kaliumsaltet — C 10 H-NH 2 (SO ;J K) 2 + 2H 2 — kristalliserar 

 i stora,, gula kristaller, hvilka öfver svafvelsyra långsamt och 

 ofullständigt förvittra. 



Analys: T procent 



Funnet. Beräknadt. 



K 18,68 18,70 



H 2 8,3 2 8,6 7. 



Ammoniumsaltet — C 10 H-NH 2 (SO 3 NrI 4 ) 2 + H 2 - - bildar 

 stora och väl utbildade röda, asymetriska kristaller, hvilka redan 

 makroskopiskt visa pleokroism. Kombinationen utgöres af ett 

 prisma, snedt afstympadt af en pinakoid. Dessutom uppträda 



