— 27 — 



Om en sängsvan i fångenskap. 

 Af J. W. Grill. 



[Meddeladt den 14 Januari 1863.] 



I början på 1845 erhöll jag en Cygnus musious, som vid 

 Jultiden blifvit fångad i en källa några mil från Mariedamm. 

 Hela hans fjäderbeklädnad var rent snöhvit, utan någon gulaktig 

 anstrykning, hvarken på panna och kinder eller hals. Hans kön 

 var mig obekant. 



Han fick sin bostad i en stor voliére, belägen på sjöstranden 

 och inneslutande mera vatten än land. Ganska snart blef han 

 tam. När man kom honom mycket nära, sträckte han upp hal- 

 sen och hväste skarpt samt sökte med näbben hugga den annal- 

 kande, men om man räckte honom mat, åt han ur handen så 

 tryggt, som om han varit van att alltid på detta sätt emottaga 

 sin föda. 



I början förtärde han ogerna säd, men deremot med stor 

 begärlighet fint sönderdeladt bröd, bakadt af hafre- och potatis- 

 mjöl. Småningom vande han sig dock att äfven äta omalen 

 hafre, som sedan alltjemt blef hans hufvudsakliga föda. Under 

 de vanliga flyttningstiderna — hela April och hela Oktober — 

 förtärde han betydligt mindre än annars *). 



Emedan man antagit, att fisk icke ingår bland sångsvanens 

 födoämnen, vill jag nämna, att mitt exemplar ganska gerna för- 

 tärde sådan, h vårföre han om somrarne ofta blef fodrad med 

 mörtar och aborrar. Om fisken var helt liten, sväljde han den 

 utan alla förberedelser, men var den öfver ett par tum lång, 

 krossade han honom först från hufvud till stjert på så sätt, att 

 han tuggande förde honom på tvären fram och åter, 5 — 6 gån- 

 ger eller mera, hvarefter han vände honom på längden och ha- 



') Se här exempel ur min dagbok: April 1845 : "Pä 2^ dygn tyckes han ej 

 hafva förtärt det allra ringaste.'-' — Oktober 1847: "Hans vanliga matportion, 

 »oin annars går åt pä en dag, räcker nu minst tre dagar." 



Of vers. af K. Vet.-Akud. För lt., 1863, N:o t. 



