— 51 — 



III. 



I ett furedrag, hållet inför K. Yet.-Societeten i Upsala för 

 mera än 2:ne år sedan — den 6:te Okt. 1860 — har jag redo- 

 gjort för en method att bestämma solsystemets rörelse genom ob- 

 servation af interferensbanden från ett glasgitter. Jag visade 

 dervid, att om man antager att de strålar, hvilka oböjda passera 

 genom öppningen på gittret, fortplanta sig oberoende af instru- 

 mentets rörelse, så bör detta äfven gälla om interferensbanden 

 å båda sidor, hvarföre också, om de observeras medelst tub, en 

 aberration, såsom vanligt, måste uppkomma proportionel mot 

 förhållandet emellan tubens rörelse vinkelrätt mot tubaxeln och 

 ljusets hastighet i axelns riktning. 



Sålunda om instrumentets hastighet i det infallande ljusets 

 riktning är = h, ljusets hastighet tagen såsom ennet, måste 

 för en vinkel 0, hvarunder man observerar t. ex. /Minien i ett 

 interferens-spektrum, tubens hastighet vinkelrätt mot denna rikt- 

 ning vara 



h sin 0, 



hvilket sålunda äfven blefve uttrycket på aberrationen. 



Observerar man åter vinkelen i 2:ne ställningar hos in- 

 strumentet, hvarunder dess hastighet i den infallande strålens väg 

 vore h och ti, så blir 



J = (A— h) sin (1) 



eller, då 2 är den vinkel, som omedelbart erhålles utur obser- 

 vationerna, J . 2 = (h — ti) sin 0. 



Antages h = — ti = £:s hastighet i sin bana, blir 

 z/.2 = 81,"6sin 0; 

 och då dessutom för dubbellinien D i 4:de spektrum värdet på 

 2 är = 62° 55' 41,"2 



erhålles J . 2 = 42,"6 ; 



en qvantitet, som med lätthet bör kunna observeras. 



De frågor observationerna hafva att besvara här äro 2:ne. 

 Den första rörer fenomenets verklighet och besvaras lättast genom 



