— 94 — 



let'ver mest af ägg och fogelungar, den fångar äfven fisk och för- 

 smår ej heller kadaver. Larus eburneus förtär kadaver och Pho- 

 caceernas excrementer. Lestris äter ägg, fångar äfven sjelf fisk 

 (Holböll), men torde mest lefva på Lari tridactyli bekostnad. 

 Procellaria glacialis är begärlig efter späck och förtär äfven lägre 

 djur, t. ex. Limacina. Alla de öfriga Anseres lefva af lägre hafs- 

 djur, krustaceer eller mollusker och några förtära derjemte fisk. 



Af krustaceernas klass uppnå Amphipoda och Macroura en 

 utomordentlig utveckling både i afseende på artantalet och individ- 

 rikedomen. Det är förnämligast arter af ordningen Amphipoda 

 och de mindre Macroura, som contribuera till de Spetsbergska 

 fogelsvärmarnes underhåll, medan de större arterna af Macroura 

 tjena till sälarnes hufvudsakligaste föda. Molluskfaunan är rik 

 på individer och jemförelsevis äfven på arter, men der finnes 

 ingen sötvattenmollusk och blott en littoralart, som också är säll- 

 synt. Somateria- arterna och Fuligala glacialis lefva nästan ute- 

 slutande af mollusker, som de under dykningen upphemta från 

 bottnet, Larus tridactylus och Sterna arctica förtära deremot de 

 i . vattenbrynet förekommande arterna af Pteropodernas ordning, 

 Limacina arctica och Clio borealis. 



Fiskarnes klass är obestridligen mycket sparsammare repre- 

 senterad i det Spetsbergska hafvet, än i sydligare belägna haf 

 och arterna, åtminstone de hittills kända, äro små och oansen- 

 liga, men individrikedomen tycks vara ganska stor och står lika- 

 som hos foglarne i omvändt förhållande till artantalet. Det är 

 isynnerhet arter af genera Gadus, Liparis och Lumpenus, som 

 foglarne förtära och de synas äfven uppträda jemte Cottus tal- 

 rikast af alla fiskar både till species och individer. Artantalet 

 af de hittills vid Spetsbergen funna fiskar torde knappt öfver- 

 stiga 20. 



Djurlifvet i det Spetsbergska hafvet är öfverhufvud så starkt 

 och mäktigt, att hvar och en, som egnar åt det sin uppmärk- 

 samhet, blir i hög grad öfverraskad. Ehuru artrikedomen är 

 mycket mindre än i Finmarken, är dock individernas antal ojem- 



