— 96 — 



tanter af ordningen Passeres, än Emberiza nivalis, som hufvud- 

 sakligast lifnär sig af frön, men förtär gerna äfven insekter och 

 deras larver. Likasom Emberiza nivalis äro Lagopus hyperbo- 

 rea och representanterne af genus Anser hänvisade att af landets 

 växter hemta sin hufvudnäring. Då vegetationen är ganska fattig 

 öfverhufvud, kan individrikedomen af de få arter växtätande fog- 

 lar på intet vis täfla med dem, som lefva af hafvet. Endast 

 Anser bernicla uppträder i någon mängd, de andra gåsarterna äro 

 ganska sällsynta och finnas helst vid fjordarne på sydvestkusten. 

 Också Lagopus hyperborea förekommer blott i ringa antal. Men 

 det är i alla händelser märkvärdigt att denna kan lifnära sig 

 här om vintern. Jag kan ej annorlunda förklara det, än genom 

 att antaga att fjellsidorna och de för vindar mest utsatta de- 

 larna af kustlandet icke äro snöbetäckta om vintern. Ar detta 

 icke fallet blir det en för mig olöslig gåtan huru ripan och de 

 talrika renhjordarne kunna uthärda den långa vintern. Renen 

 är nemiigen pä Spetsbergen hänvisad till gräs och andra fanero- 

 gamer, alldenstund renlafven, Cladonia rangiferina, här icke finnes 

 i den mängd att den likasom i Skandinaviens fjelltrakter kunde 

 tjena renen till hufvudsaklig föda. Man finner att renen i Maj 

 och i början af Juni är ytterst mager och dess ventrikel fann 

 jag denna årstid fylld af fjolårets fanerogama-växter. 



Med afseende på de på Spetsbergen bosatta arternas fördel- 

 ning öfver landet får jag anmärka att Procellaria glacialis och 

 Larus eburneus hittills funnits kläckande blott på Nordostlandets 

 vestkust, den förre under 80° 24' n. Lat., den sednare under 80° 

 n. Lat., men ingenstädes på vestkusten. Deremot äro A. leuco- 

 psis och Somateria spectabilis endast funna på sydvestkusten. 

 Alla de öfriga arterna kläcka såväl i de norra som vestra och [ 

 södra delarne af landet, ehuru talrikast på de vestra kusterna. 



Skänka vi slutligen vår uppmärksamhet åt kläckningsplat- 

 serna, så måste vi göra en bestämd skillnad emellan fastlandet, 

 så benämna vi de 3 stora öarne Spetsbergslandet, Nordostlandet 

 och Stans-Foreland tillsammantagna, och de bergfyllda holmarne 

 ä ena sidan samt de mindre, lågländta holmarne å den andra, ty 



