— 128 — 



dar, fiskarena der uppfört för sina bragder, erhöll man om morg- 

 narne flere på en gång i kärl och korgar, som innehöllo färsk 

 fisk, på hvilken de tycktes vara särdeles begifna. 



Ursus maritimas LlN. 



Isbjörnen träffas ganska ofta på de kuster af Spetsbergen, 

 der fast is ligger i fjordarne eller drifis omgifver stränderna, men 

 der ingen is finnes förekommer han endast undantagsvis. De 

 norra och nordöstra kusterna äro om sommaren rika på isbjörnar, 

 medan de vestra endast då få besök af dem, när drifismassor 

 lägga till under land. Ofvergifvas kusterna af isen följa björ- 

 narne med den, och anträffas då icke sällan långt ute till sjös. 

 Under Parrys båtresa öfver isen mot nordpolen 1827 dödade 

 hans manskap två stycken nära 82^° n. Lat. eller omkring 20 mil 

 från närmaste kända land. Torell och Nordenskiöld träffade 

 under en geografisk excursion till de nordligast belägna delarna af 

 Spetsbergens ögrupp många björnar och öfverraskade några sim- 

 mande emellan isen. När de ismassor, som med den kalla ström- 

 men drifva ned från Ishafvet till Atlantiska oceanen långs Grön- 

 lands östra kust, lägga till vid Islands norra kuster, komma en 

 eller flere isbjörnar i land på denna ö, der de annars aldrig fin- 

 nas. Om vintern draga de sig sydligare med isen och besöka då 

 äfven Beeren-Island. Isbjörnen tillhör icke Finmarkens fauna, 

 men man har likväl 1851 anträffat och skjutit ett individ der- 

 städes vid Kjöllefjorden, enligt Th. M. Fries*). Detta djur hade 

 sannolikt kommit på ett drifisstycke så långt åt söder, att isen smälte 

 i det varmare hafsvattnet, hvarpå djuret simmande måste söka land. 



Isbjörnen är af sitt lefnadssätt bunden till isen. Han lefver 

 af salar, Phoca hispida Erxl. och Ph. barbata, och hvalrossar, 

 hvilka djur alltid hålla sig till isen och flytta med den. Han 

 försmår icke heller renar, och man har till och med funnit dess 

 mage fylld af vegetabilier**). Isbjörnens sätt att jaga går ut 



*) Berättelse öfver en resa i Finmarken 1857, Upsala Univers. Årsskrift 1860, 



p. 260. 

 **) Torell och Nordenskiöld funno hos en af de isbjörnar, hvilka de dödade 

 under sin båttour till Nordostlandets norra kust, Ventrikeln fullproppad af växter. 



