— 131 — 



dinavisk Fauna, I, 1847. Det heter nemligen der pag. 275: "Hos 

 skålarna men icke hos hvalrossen ligger emellan hud och kött ett 

 tjockt lager af späck", samt ytterligare pag. 317: "Hos hvalrossen 

 finnes intet späcklager under huden; om de hafva späck, är detta 

 blandadt med köttet. De fångas endast för hudens och betarnes 

 skull." Späcket af ett enda djur anses gifva en tunna trän. 



Angående betarnes egentliga bestämmelse är jag i tillfälle 

 att lemna nödig upplysning. Det är obestridligt att de begagnas 

 såsom vapen och äro som sådana fruktansvärda, men att de äfven 

 skulle tjena till lokomotionsorganer är en fabel*). Likasom sä- 

 larne röra sig hvalrossarne endast med tillhjelp af sina svefvor, 

 såväl på isen, som på de sandiga hafsstränderna, på hvilka de 

 stundom stiga upp att sofva, ofta hundradetal tillsammans. Be- 

 tarnes bestämmelse är helt annan och vida vigtigare för hval- 

 rossens tillvaro, ty det är endast med tillhjelp af dem han kom- 

 mer åt sin föda. Jag fann hvalrossen lifnära sig uteslutande af 

 två musslor, Mya truncata och Saxicava rugosa, som lefva in- 

 gräfda i bottenleran 3 — 7 tum djupt, på 10—50 famnars vatten. 

 För att komma åt dessa, måste han med betarne uppgräfva dem 

 ur leran. Med tillhjelp af sina trubbiga tuggtänder och tungan 

 uttager han djuret skickligt ur skalet och sväljer det otuggadt. 

 Hos de många fullvuxna honor af 10 — 11 fots längd, som jag 

 var i tillfälle att öppna, fann jag Ventrikeln städse fylld af nästan 

 hela djur, med välbibehållen siphon och fot, af Mya truncata och 

 Saxicava, de sednare i långt mindre antal, än den förra. Muss- 

 lorna voro märkvärdigt väl skalade, bland flere tusende fann jag 

 endast ett djur af Mya som hade en skärfva af skalet påsittande. 

 En enda gång fann jag äfven ett djur af annan klass än Mol- 

 luskernas bland contenta i hvalrossens ventrikel, nemligen en jät- 

 telik Priapulus caudatus, som också lefver begrafven i botten- 

 leran. Det var endast hos de fullvuxna jag fann Ventrikeln fylld 

 af skalade mollusker. De fjolåriga ungarne deremot, som redan 

 voro öfver ett år gamla, och ännu åtföljde sina mödrar, hade 

 merendels ingenting i ventrikeln eller något, som liknade och sä- 

 *) Namnet Odvntobe-iius STEEN8TR. är derföre icke träffande. 



