— 135 — 



från Norge. Enligt öfverensstämmande uppgifter af fiere fångst- 

 män och skeppare, som från Tromsö varit med om den såkallade 

 Jan-Mayens-fångsten, är det Svartsidan, Ph. grönlandica, och isyn- 

 nerhet dess nyssfödda, hvitulliga unge, som vid Jan-Mayen jagas 

 och dödas i flere tiotaltusende individer årligen. Klapmytsen der- 

 emot anträffas endast undantagsvis och af den dödas ett jem- 

 förelsevis obetydligt antal. — Vid Spetsbergen är klapmytsen med 

 visshet icke observerad i sednare tider*). Det är visserligen möj- 

 ligt att hans vandringar om sommaren sträcka sig till Spetsber- 

 gens latitud, men hans lefnadssätt, såvidt det hittills är kändt, 

 tycks, ej tillåta en längre vistelse under så höga latitudsgrader. 

 Hans föda utgöres nemligen enligt Fabpjcius af större fiskar, 

 hvilka veterligen ej finnas i det Spetsbergska hafvet. Under To- 

 rells första resa till Spetsbergen fångades ett yngre individ i 

 drifisen nära Beeren-Island (Nordenskiöld). 



Klapmytsen kallas af Finmarkens fiskare Kiknäbb, och skall 

 stundom visa sig der om våren och under vårsommaren ute i hafvet, 

 men aldrig inomskärs. Han skjutes också derföre högst sällan här. 



Halichoerus grypus Fabr., NlLS. 



Prof. Lilljeborg har observerat gråsälen i Finmarken under 

 in resa 1848. Såvida denna art är identisk med Fiskarlapparnes 

 jrönsälg, såsom jag af deras beskrifning har skäl att tro, före- 

 kommer den vid Finmarkens kuster sent om hösten och under 

 löstvintern, men blott i ringa antal. Det påstods att grönsälgen 

 m är sällsyntare, än för par tiotal år sedan. Vid Spetsbergen 

 örekommer denna art icke. 



Phoca harbata Fabr.; Nils. — Storkobbe eller Blåkobbe, Norske 



Spetsbergsfärare; Hafert, Norge. 



Denna är af alla i ishafvet förekommande sälarter den största 

 •ch finnes ganska talrikt vid Spetsbergens kuster. Han träffas 



*) Maktens och Scokesby auföra dock Klapmylsen för det Sprtsbergska hafvet. 

 Det tycks som om detta djur, likasom alla andra, som varit föremål för den 

 förödande ishafsfängsten, vore i starkt aftagande. Vi sågo icke Klapmytsen 

 under hela resan någonstädes, fastän Scoresby säger: "The hoodeil seal is com- 

 mon ncar Spitsbergen", Aret. Reg. T, p. 511. 



