— 138 — 



liälligt bekräftade. Således foder denna sälart äfven sednare, än 

 i "Febr. eller Mars." — När "storkobben" är i sjön är han gan- 

 ska lätt att fånga, ty då är han ej skygg. Dumdristig och ny- 

 fiken närmar han sig ofta sjelfmant fångstbåten så nära, att han 

 med största lätthet skjutes, men när han ligger på isen, är han 

 ytterst vaksam och skygg samt omöjlig att komina inom skott- 

 håll utan skjutsegel, sådant grönländarne begagna. 



Om Ph. barbata öfvervintrar vid Spetsbergens kuster är en 

 fråga, som ej bestämt kan afgöras, men det förefaller mig mer 

 än sannolikt att han gör det, hufvudsakligast af 2 skäl, l:mo 

 emedan han håller sig öppna vak i den fasta isen och 2:do der- 

 före att han lifnär sig hufvudsakligast af mollusker och crusta- 

 ceer, som hålla sig till bottnet och ej kunna migrera under vintern. 

 I appendix till Parrys Narrative of an Attempt to reach 

 the North-pole 1827 har J. C. Ross icke upptagit denna art 

 för Spetsbergen, utan endast Ph. foetida Fabr. och Ph. Groen- 

 landica Fabr. Af den försti ämnde skjöts 2 individer under båt- 

 färden mot nordpolen, den sednare blef endast "tillfälligtvis (d. v. 

 s. enslig) sedd på lös drifis vester och norr om Spetsbergen ända 

 till Seven-Islands." Då han ej omnämner Ph. barbata med ett 

 endaste ord och då det icke är tänkbart att någon, som seglat 

 med fartyg och båt så mycket vid Spetsbergens nordligaste ku- 

 ster om sommaren som Parry och hans officerare, skulle hafva 

 förbisett Spetsbergens allmännaste sälart, som är Ph. barbata 

 Fabr., vågar jag draga den slutsats, att J. C. Ross med nam- 

 net Ph. Grönlandica betecknar Ph. barbata Fabr. livad som 

 isynnerhet skänker mycken sannolikhet åt denna förmodan är den 

 omständighet, att Ph. groenlandica Fabr. endast på kortare tid 

 och i stora flockar under sommaren besöker Spetsbergens haf. 

 Skulle Parrys expedition hafva sett en sådan flock på isen, hade 

 J. C. Ross ej underlåtit att nämna det. I närheten af kusten 

 stiger Ph. groenlandica icke på isen. Dessutom namnes ej att 

 något individ blef skjutet, utan man såg den endast. Jag har 

 erfarit vid undersökningen af Spetsbergens fogelfauna, att de offi- 

 cerare, som åtföljde Parrys expedition 1827, ofta gåfvo alldeles 



