— 236 — 



hvarvid saltet blir svart, afger svafvel och illaluktande gaser, 

 samt qvarlemnar en blandning af guld och rhodankalium. 



Föreningens lösning i alkohol *) förhöll sig till reaktionsmedel 

 på följande sätt: 



Utspädd Klorvätesyra frambringar till en början ingen synbar 

 förändring, men efter någon tid afsätta sig fina kopparfärgade 

 nålar. Den ringa mängd vi af denna förening erhöllo tillät oss 

 icke att undersöka dess sammansättning. 



Natronlösning affärgar ögonblickligen lösningen, som efter en 

 stund blir gul och kort derefter grön samt afsätter ett svartblått 

 pulver. I mycket utspädda lösningar uppstår vid uppvärmning 

 en violett färgning. 



Ammoniak åstadkommer först en affärgning och härefter be- 

 gynna hvita nålar att afsätta sig. Att döma af utseendet synas 

 de vara af samma beskaffenhet som dem man erhåller af kalium- 

 guldrhodanur och ammoniak. 



Neutral ättiksyrad blyoxid ger ingen fällning, utan endast 

 ringa opalisering. 



QvicksilfverMorid frambringar äfven en hvit opalisering. 



Tennklorur affärgar vätskan ögonblickligen, men åstadkom- 

 mer icke någon fällning. Vid upphettning åtskiljer sig ett svart 

 pulver. 



Salpetersyrad qvicksilfveroxidid ger en svart flockig fällning. 



Jernklorid förorsakar en stark blodröd färgning. 



Svafvelsyrad kopparoxid ger en smutsigt röd fällning. 



Salpetersyrad silfveroxid frambringar en fällning, som först är 

 rödbrun och gelatinös men som efter en kort stund blir hvit och 

 ostlik. Denna fällning togs på filtrum, tvättades med kallt vatten 

 och torkades i luftförtunnadt rum. Vid upphettning i luftbad till 

 80° afiog den icke i vigt. Vid behandling med kungsvatten er- 

 hölls klorsilfver och i lösningen fanns guld upplöst, hvilket fäll- 

 des med jernklorur. 



*) Denna lösning var icke fullkomligt ren, ty vid afdnnstvring erhölls utom kalium- 

 giildrhodanid äfveu kaliumguldrhodanur. 



