— 239 — 



hvaraf man otvunget kan härleda formeln AuC 2 NS a + KC 2 NS 2 , 

 hvilken fordrar: 



Au 55,90. 



K 11,11. 



S 18,19. 



Detta salt bildar fyrsidiga, snedt afstympade prismer af halm- 

 gul färg. Af vatten upptages det med lätthet och löses äfven till 

 en icke obetydlig mängd af alkohol. Vid upphettning öfver 100° 

 smälter det, afger svafvel, kolsvafla m. m. samt qvarlenmar en 

 blandning af guld och rhodankalium *). 



Saltets lösning i vatten förhåller sig till reagentier på föl- 

 jande sätt: 



Klorvätesyra ger ingen fällning; lösningen antager brandgul 

 färg och afsätter stundom kopparröda nålar, som dock icke er- 

 höllos i en tillräckligt stor mängd för anställande af en analys. 



Ammoniak frambringar en hvit flockig fällning, löslig i öfver- 

 skjutande ammoniak. 



Svafvelsyrad kopparoxid åstadkommer en ljust- gulbrun, amorf 

 fällning, som af ammoniak upptages med blå färg. 



Jernklorid färgar lösningen röd och ger en hvit amorf 

 fällning. 



TennhloTUT frambringar till en början ingen förändring, men 

 efter någon tid färgas lösningen brun och afsätter en svartbrun 

 icke kristallinisk fällning, som vid pressning antager en blekgul 

 metallglans. 



Qvicksilfverklorid ger en hvit amorf fällning. 



Salpetersyrad qvicksilfveroxidul förorsakar en svart flockig 

 fällning, som under mikroskop icke visar några tydliga tecken till 

 kristallisation. 



') Ofta erhölloa föreningar i form af fina böjliga nålar af hvitgul färg. Dessa 

 synas innehålla kristallvatten, ty vid försök med prof af tvänne olika bered- 

 ningar erhölls 5,81—5,94 procent vatten, som bortgår sä väl under luftpum- 

 pen som vid upphettning till 100°. Denna vattenhalt motsvarar formeln 

 ^(AuC.NS, + KC 2 NS 2 ) + 5H, som fordrar 6,01 H. 



