— 349 .— 



Om isbildningen i hafvet. 

 Af Er. Edlund. 



[Jleddeladt till en del den 11 Febr. 1S63; det öfriga vid en seduare sammankomst.] 



Man har hitintills allmänt antagit, att isbildningen i hafvet 

 försiggår på ungefär samma sätt som i insjöar med färskt vat- 

 ten, eller att densamma först börjar på sjelfva vattenytan, som 

 slutligen öfverdrages med ett sammanhängande istäcke. Hafs- 

 vattnet äger dock tvänne fysikaliska egenskaper, hvilka väsent- 

 ligen skilja detsamma från det färska, och som måste utöfva ett 

 bestämmande inflytande på dess frysningssätt. Färskt vatten har, 

 som bekant är, sin största täthet vid 4 graders temperatur öfver 

 fryspunkten, då deremot det salta vattnet har sin största täthet 

 vid en temperatur, som ligger betydligt under dess egentliga frys- 

 ningstemperatur. Det hafsvatten, som Marcet i detta hänseende 

 undersökte, frös till is vid — 2°,22, men hade sitt täthets- 

 maximum först vid — 5°,56, således 3°,34 under fryspunkten'). 

 Dessa förhållanden förändras naturligtvis för olika salthalt hos 

 vattnet. Ermann fann, att en saltlösning af 1,026 egentlig vigt 

 förminskade sin volum vid aftagande temperatur, utan att något 

 täthetsmaximum kunde upptäckas före frysningen 2 ). Despretz, 

 som häröfver äfven anställt försök, fann fryspunkten hos hafs- 

 vatten, af 1,027 egentlig vigt, hemfördt från Freycinets resa, 

 vid — 1°,84, men den största tätheten först vid — 3 n ,67 3 ). De 

 sist hithörande försök, som jag känner, äro anställda af C. v. 

 Neumann. Denne observatör undersökte en blandning af hafs- 

 vatten, hemtadt från Triest, Genua och Helgoland. Blandningens 

 frysningstemperatur var — 2",6, och temperaturen för dess största 

 täthet — 4",74 4 ). Alla dessa iakttagelser öfverensstämma således 

 deruti, att hafsvattnets största täthet ligger under -dess fryspunkt. 



') Gehless Phys. Wörterb. B. 6, sid. lti!)3. 



2 ) Poug. Ann. 41, sid. 72. 



3 ) Aun. de chimie et de phys. B. 70, sid. 52. 



4 ) Pogg. Ann. 113, sid. 382. 



Öfters, af K. Vet.-Akad. Förh., 1863, N:o 6. 



