— 359 — 



har sett stenar af flera tums genomskärning, fastfrusna i botten- 

 isen, uppkomma med dessa till hafsytan. Denna is är till utse- 

 endet olika med den, som bildas på ytan. Den består ofta af 

 runda skifvor, stora som tallrikar, men stundom af en tunnbot- 

 tens vidd; ibland utgöres den af en lös issörja, liknande halfsmält 

 snö. Den hastighet, hvarmed denna issörja bildar sig och upp- 

 stiger mot vattenytan, är karakteristisk för detta frysningssätt. 

 Hafvet kan vara fullkomligt isfritt, så långt ögat kan se, och 

 straxt derpå börja iskakor och issörja uppkomma i sådan mängd, 

 att man efter en kort stund ej kan komma fram med båt. Flera 

 personer på olika ställen af Aland omtalade dylika händelser så- 

 som mycket vanliga. En person hade på detta sätt med sin båt 

 fastnat i issörjan, och ehuru afståndet till land ej var mer än 

 1000 fot, måste han qvarstanna, till dess att han på isen kunde 

 gå hem. Då han for ut med sin båt, var hafvet isfritt. En 

 kyrkoherde på Aland påstod, att "nästan all is, som snart blir 

 farbar med häst, bildar sig genom bottenis', som stiger upp i form 

 af sörja". Han omtalade äfven, att han en gång, då hafvet var 

 alldeles isfritt, skulle segla öfver det så kallade "Skiftet", men 

 måste hastigt vända om hem, emedan plötsligen en sådan mängd 

 issörja började uppstiga från djupet, att båten med möda kunde 

 uppnå stranden. En annan gång hade hans söner varit utsatta 

 för samma äfventyr. En person uppgaf, att han vid blidväder, 

 då lufttemperaturen således var öfver fryspunkten, sett dylik is- 

 sörja uppstiga från djupet. Enligt en fiskares utsago skall is- 

 bildningen understundom försiggå på betydligt djup: han påstod 

 sig hafva sett isklumpar uppkomma på 120 till 180 fots djupt 

 vatten, medförande "höter" och andra märken från hafsbottnen. 



Sedan jag genom Hr Nordenskiölds beredvillighet erhållit 

 dessa underrättelser från de Åländska öarne, beslöt jag att äfven 

 söka förskaffa mig iakttagelser öfver isbildningen i hafvet från 

 flera ställen vid Sveriges östra och vestra kuster. Jag lät der- 

 före i början af detta år trycka cirkulärer, innehållande frågor, 

 rörande detta ämne, hvilka genom vänner och bekanta sedermera 

 utdelades till eller upplästes för sakkunnige kustbor. Såsom 



