— 374 — 



ytan ännu är belagd med is, och detta bör äfven efter den 

 förut framställda theoretiska äsigten oftast vara fallet. Men att 

 bottenis äfven kan visa sig, sedan vattenytan blifvit isbelagd, så- 

 som andra observatörer påstå, är ingalunda i theoretiskt hänse- 

 ende oförklarligt. Man tanke sig, att vattenmassan under en 

 länge ihållande köld till ett större djup blifvit afkyld under dess 

 fryspunkt. Om nu töväder inträffar, så kan temperaturen hos 

 det öfversta vattenlagret stiga öfver fryspunkten, under det att 

 de underliggande lagren bibehålla sin värmegrad oförändrad. Om 

 nu derefter några dagars köld inträder och snö faller, så kan 

 mycket väl en isskorpa bilda sig på ytan, utan att frysningen 

 fortplantar sig till de nedre, öfverkylda vattenlagren, emedan 

 dessa skiljas från den bildade ytisen genom ett lager, som icke 

 är afkyldt under fryspunkten. Man har således is på hafsytan, 

 derunder ett vattenlager, hvars temperatur icke understiger frys- 

 punkten, och slutligen ett öfverkyldt vattenlager. Om nu detta 

 sednare af en eller annan anledning, såsom genom rörelse, för- 

 orsakad af hafsströmmar o. s. v., börjar frysa, så uppstiger 

 bottenis mot den isbelagda hafsytan. — Några observatörer upp- 

 gifva, att de aldrig sett stenar, hafsväxter eller dylikt infrusna 

 i de uppstigande iskakorna, då andra deremot påstå, att de gjort 

 dylika iakttagelser. Afven detta synes mig vara endast en sken- 

 bar motsägelse. Kort före de i det föregående beskrifna plöts- 

 liga isbildningarne är hafvet afkyldt under vattnets egentliga 

 fryspunkt. Om denna afkylning sträcker sig ända till bottnen, 

 så måste iskakor äfven bilda sig i närheten eller på denna och 

 jemte de öfriga, högre upp i vattnet bildade, uppstiga till ytan. 

 Men det~ är tydligt, att de iskakor, som uppstå vid bottnen, till 

 antalet måste blifva få i jemnförelse med alla dem, som bildas 

 i hela den öfverliggande vattenmassan. Härtill kommer, att icke 

 alla de isstycken, som bildas på bottnen, nödvändigt måste vara 

 försedda med infrusna hafsväxter och stenar, då det väl ofta 

 kan inträffa, att de lösryckas från bottnen, utan att någonting 

 från denna medföljer. Af den stora mängd isstycken, som vid 

 plötsliga isbildningar uppkomma till hafsytan, kan således under 



