— 375 — 



vanliga förhållanden blott ett högst obetydligt antal medföra så- 

 dana märken från bottnen, som vittna om, att de derifrån äga 

 sitt ursprung, och bland den stora mängden kunna dessa lätt 

 undgå observatörernas uppmärksamhet. Den omständigheten, att 

 många observatörer icke blifvit varse några märken från bott- 

 nen i den uppkommande isen, vederlägger således icke deras 

 uppgift, som påstå sig hafva sett sådana. Jag vill härmed inga- 

 lunda hafva sagt, att det öfverkylda vattenlagret sträcker sig 

 i allmänhet ända till bottnen, der hafvet är mycket djupt. Det 

 vanliga fallet i Kattegat och Östersjön är utan tvifvel, att is- 

 bildningen börjar högre upp mot ytan. Detta beror företrädesvis 

 af köldens varaktighet och styrka och dessutom äfven af flera 

 andra, för detta frysningssätt mer eller mindre gynnsamma, för- 

 hållanden. Gränsen för det öfverkylda vattnet synes oftast ligga 

 5 till 10 fot under hafsytan, men ganska ofta nedgår den äfven 

 till 20 fot. Det högsta djup, på hvilket verklig bottenis blifvit 

 observerad, är i Östersjön på ett par ställen 120 och på ett tredje 

 ställe 50 fot samt i Kattegat 60 fot. Att isbildningen kan nedgå 

 till stort djup, kan man äfven sluta sig till af andra förhållan- 

 den. Det uppgifves, från ett ställe, att det islager, som uppstår 

 på ytan vid plötslig isbildning, kan blifva 1 famn tjockt; från 

 ett annat ställe säges det kunna blifva flera famnar, och från 

 ett tredje, att detta lager ofta blir så tätt och packadt, att en 

 Ira kan ställas upprätt deruti. Att det ifrågavarande lagret 

 måste kunna blifva både tjockt och tätt, följer deraf, att ett 

 mindre fartyg oaktadt någorlunda god vind icke kan komma från 

 stället. Om vi nu antaga, att lagret är 1 famn (=6 fot) tjockt, 

 samt att blott en femtedel deraf är verkligt fast is, hvilket icke 

 torde vara för högt upptaget, sä kommer således detta lager att 

 :ill massan motsvara 1,2 fot tät ytis. Nu kan vattnet före is- 

 bildningen svårligen vara afkyldt till mer än 2 grader under sin 

 iryspunkt, emedan temperaturen för dess största täthet måste 

 igga ungefär på detta ställe. Det blir då lätt att beräkna, 

 uiru djup den afkylda vattenmassan måste halva varit, för att 

 genom en plötslig frysning, hvarvid temperaturen genom det fri- 



