386 — 



gång icke kritikens elektriska ljus är tillräckligt klart för vår 

 vägledning. 



Då det är både för vetenskapen nödvändigt och mot äldste 

 namngifvaren rättvist (ty han har väl icke skrifvit detta namn 

 endast för fyllande af vetenskapens ögonblickliga behof?) att 

 hvarje art bibehåller sin ursprungliga, d. v. s. först i tryck of- 

 fentliggjorda benämning, utbedja vi oss att få i denna årsskrift 

 följande anteckningar intagna, på samma gång som vi anhålla 

 om plats äfven för blifvande fortsättning af ifrågavarande ämne. 



1. Anisodon perpusillus (C. Muell.) Br. et Sch. Bryol. eur. 

 fasc. XLIX— LI Monogr. p. 4, tab. i (1852). 



Syn. Neckera 'perpusilla C. Muell. Synops. II, p. 666 

 excl. synon. (1851). 



An. Bartrami SCHIMP. Synops. p. 506 (1860). 



Anm. Till detta slägte, som sammansättes af ofvanstå- 

 ende och en nordamerikansk art, An. marginatus (SCHWEIN.), 

 kunna vi lägga en ny och särdeles utmärkt, An. ferrugi- 

 neus Lindb. MSS. 1857, upptäckt i en urskog nära den 

 lilla staden Caldas i Brasilien Maj 1854 af G. A. Lind- 

 berg. 



2. Barbula bicolor (Br. et SCH.) LlNDB. in litt. Oct. 1862 ad 

 Clar. Rabenhorst. 



Syn. Gymnostornum bicolor Br. et Sch. Bryol. eur. fasc. 

 XXXIII— XXXVI Monogr. p. 4, tab. I (1846). Schimp. 

 Synops. p. 337 (1860). 



Pottia bicolor C. Muell. Synops. I, p. 563 (1849). 



Anm. Att denna mossa, ehuru saknande tandkrans, lik- 

 väl bör rättast hänföras till Barbula-s\ägtet, bevisas ej al- 

 lenast af habitus och bladens byggnad, utan äfven och isyn- 

 nerhet af locket, hvilket i likhet med det hos nyssnämnda 

 genus är bildadt af talrika i högervriden spiral ställda cel- 

 ler. Utgör en egen gvxupp^Gyrnnobarbula, närmast B. con- 

 volutce, företrädesvis B. palvdosa Schw^egr. 



