— 429 — 



den sålunda definierade elasticitetsgränsen, visa sig i vissa fall 

 synnerligen stora svårigheter. 



I sin första afhandling om kroppars elasticitet säger Wer- 

 THEIM*), att en uträtning af tråden först bör ske, innan de egent- 

 liga observationerna börja. Uträtningen är dock aldrig fullstän- 

 dig, tillägger han, utan man- observerar städse under de första 

 belastningarne små permanenta förlängningar, hvilka härröra från 

 uträtningen, som då försiggår. Han belastade derföre tråden med 

 en för uträtningen tillräckligt stor vigt, hvilken fick tjena såsom 

 utgångspunkt för de följande mätningarne, under det trådens nu- 

 varande längd antogs såsom ursprunglig längd. 



Denna method, måhända användbar vid trådar, blir — sy- 

 nes det mig — olämplig vid stänger af större genomskärning. 

 En valsad stång är nemligen aldrig fullkomligt rät, utan har 

 tvärtom ständigt en mängd krokar på sig. Vill man nu genom 

 belastning räta ut stången, låter sig detta dock ej göra, -utan att 

 med detsamma verkligen gifva * stången en permanent förläng- 

 ning. Man inser nemligen lätt, att först då stången sträckts så 

 betydligt, att permanent förlängning uppstått, hvarvid partik- 

 larne sinsemellan således antagit nytt jem vigtsläge, först då kan 

 en återgång för stångens bugtiga del till gamla formen ej vidare 

 vara möjlig. Men i den observerade förlängningen ligga nu sam- 

 manblandade med hvarandra såväl uträtningen af krokarne som 

 den för denna uträtnings verkställande nödiga och verkliga per- 

 manenta förlängningen, utan att man på något sätt kan skilja 

 dem åt. Det blir då äfven omöjligt att fullt nöjaktigt bestämma 

 den ursprungliga längden hos stången och således äfven omöjligt 

 att noggrant finna elasticitetsgränsen. Felen i bestämningen blifva 

 i samma mån stora, som belastningen för stångens uträtning ta- 

 gits stor; ty man kan verkligen, såsom jag straxt skall visa, ge- 

 nom sträckning tvinga upp elasticitetsgränsen ej allenast utöfver 

 hvad den egentligen borde vara, utan snart sagdt så högt man 

 det behagar. 



'; Wektheiu, (•. Eteeherchee svu 1'élasticité. Premier Memoire, p. 10. 



