— 500 — 



Bakre ryggfenan 2 t. 1 lin., slutas öfver början af analfenan, 

 som är 2 t. hög. Kroppssidan öfver denna, tagen efter rund- 

 böjningen, 7 tum hög. — Ett fält med större fjäll som ligger på 

 sidan upp öfver gällocken och sträcker sig tillbaka öfver bröst- 

 fenan, är bakifrån inskuret genom en mycket spetsig vinkel, men 

 följer sedan den slingriga sidolinien till bort mot stjertkölen. — 

 Färgen: ryggen och sidorna upptill öfver sidolinien framtill svarta, 

 derefter blåa med oregelbundna slingriga och isynnerhet baktill 

 långsgående svartaktiga streck, mellan hvilka finnas några runda 

 svarta fläckar. Sidorna under linien, och hufvudet till ögats 

 öfra brädd silfverhvita, med några få runda svarta fläckar, 

 strödda på sidorna under bröstfenan. Förlocket synes på långs 

 liksom något räffladt eller skrynkligt. Småfenorna, som äro 

 tydligt skilda, äro ofvan 8, nedan 7. 



Vistelseort: Denna fisk har sitt egentliga hemvist i Medel- 

 hafvet, och utom detta haf är han, enligt de nyaste underrättelser, 

 meddelade af Dr Alb. Guenther, som författat en katalog öfver 

 fisksamlingarna i British Museum, funnen endast i de tropiska 

 delarna af Atlantiska Oceanen, samt i Ostindiska hafven. Så 

 vidt man vet är han aldrig förr funnen vid någon kust i det 

 vestra Europa. Det kan väl derföre anses anmärkningsvärdt att 

 det här beskrifna exemplaret bli f vit fångadt i Sundet utanför 

 en skånsk kust. Fisken fångadesnemligen utanför Limhamn nära 

 Malmö, den 29:de Juli 1857 och köptes samma dag af Pastor 

 Harstedt, som följande morgon insände den som gåfva till 

 Lunds Museum, då jag genast beskref den. Man kan således 

 icke betvifla den uppgifna fyndortens riktighet. Figuren har 

 Professor Wahlgren låtit måla och medgifvit mig att här få 

 begagna den. Att exemplaret varit fullväxt ses bland annat 

 deraf, att det är nästan lika stort som det största hvilket om- 

 nämnes i Cuvier's och Valenciennes' Hist. des poissons. 



2. Auxis rochei. Guenther. 

 Artm. Ryggfenorna vidt åtskilda; småfenorna ofvan åtta, 

 nedan sju; främre ryggfenans strålar elfva; ryggens sidor blåa 

 med svartaktiga oregelbundna, mest tvärstående fläckar. Tafl. VI. 



